ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/590/24 Справа № 185/4757/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Шаповалова І. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року  колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір №4186325, а 03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №03-05/2022, за яким позивачу перейшли права вимоги заборгованості за даним договором. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.03.2023 складає 59007,57 грн, а саме: 14200,00 грн - сума кредиту, 30487,40 грн - проценти, 12557,16 грн - інфляційні втрати, 1763,01 грн - сума 3% річних. Тому уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану заборгованість у загальному розмірі 59007,57 грн (а.с. 1-4, 34). 
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 59007,57 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 20 травня 2021 року між ТОВ «Авентус України», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №4186325 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 14200,00 грн. терміном на 23 дні (а.с. 8-10). 
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С538348 20.05.2021 20:53:33 (а.с.10).
У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується:
- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. 
Додатком №1 до вказаного вище договору №4186325 від 20.05.2021 року погоджено Графік платежів та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 10). 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору, знижена процентна ставка 1,33% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дакти пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважать зміної процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності – розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача. 
Відповідно до п. 1.7. (1.7.1, 1.7.2) орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 31433,37% річних; за зниженою ставкою 6809,40% річних. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою - 20405,40 грн., за зниженою ставкою - 18543,78 грн (п. 1.8 договору №4186325 від 20.05.2021). 
Відповідачка шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
03 травня 2022 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором було укладено договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором №4186325 від 20.05.2021 року, що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 03.05.2022 року до Договору факторингу (а.с. 14-15, 16). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №4186325 від 20.05.2021 року, станом на 20.03.2023 року позивачем, зокрема, нарахована заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 14200,00 грн та заборгованість по несплаченим відсоткам в сумі 30487,40 грн (а.с. 3, 17-19). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. 
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами кредитного договору №4186325 від 20.05.2021 року, - колегія дійшла висновку, що обґрунтований розмір заборгованості відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 20.05.2021 по 11.06.2021, становить 4343,78 грн. (а.с. 17). 
Посилання позивача на пролонгацію строку кредиту є недоведеним, виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 3.1 договору №4186325 від 20.05.2021 року, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році. 
За положеннями пункту 4.2.2 договору №4186325 від 20.05.2021 року, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі. 
Пунктом 4.2.3 вказаного вище договору погоджено, що товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. 
Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору №4186325 від 20.05.2021 рокуматеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом акцептування позикодавцем пропозиції (оферти) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення). 
Доказів направлення позикодавцем відповідного повідомлення позичальнику (погодження пропозиції) про продовження нового строку кредиту із зазначенням нової дати повернення - суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Колегія звертає увагу, що згідно змісту апеляційної скарги, позивач посилається на пролонгацію строку кредиту саме на підставі пункту 4.2.2 договору №4186325 від 20.05.2021 року (а.с. 107-108). 
Частиною восьмою статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів” установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Виходячи з викладеного, встановивши погодження між сторонами умов (пункту 4.2.2) про продовження строку користування кредитом через ініціативу позичальника (здійснення платежу на користь товариства), яку має право погодити позикодавець; враховуючи обґрунтування позивачем пролонгації строку кредиту на підставі вказаного пункту договору №4186325 від 20.05.2021 року; приймаючи до уваги нечіткість умов пункту 4.3 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника з урахування погоджених умов у вказаному пункті 4.2.2; враховуючи положення статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів”, - колегія дійшла висновку про недоведеність позивачем факту продовження строку кредитування понад 23 дні, який було визначено у пункті 1.4 кредитного договору №4186325 від 20.05.2021 року. 
У зв`язку з цим, підстави для для нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 12.06.2021 по 08.12.2021 (згідно розрахунку заборгованості) - відсутні.
Отже, обґрунтований розмір заборгованості за кредитним договором №4186325 від 20.05.2021 року становить 18543,78 грн., а саме тіло кредиту - 14200,00 грн., відсотки за користування кредитом - 4343,78 грн. за період з 20.05.2021 по 11.06.2021, а всього 18543,78 грн. 
Такий розмір відповідає також положенням підпункту 1.8.2 кредитного договору №4186325 від 20.05.2021 року про орієнтовну загальну вартість кредиту. 
Разом з тим, судом установлено, що на погашення заборгованості відповідачкою було внесено 13.06.2021 - 4613,58 грн, 09.07.2021 - 1000,00 грн, 12.07.2021 - 6824,20 грн, 10.08.2021 - 3000,00 грн, 13.08.2021 - 2000,00 грн, 17.08.2021 - 4712,80 грн, а всього 22150,58 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 17-19). 
Встановивши, що обґрунтовано нарахований розмір заборгованості за кредитним договором №4186325 від 20.05.2021 на загальну суму 18543,78 грн фактично погашений ОСОБА_1 , - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з неї цієї заборгованості на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». 
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). 
Згідно змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути на свою користь з відповідачки інфляційні втрати за період з 01.01.2022 по 28.02.2023 в сумі 12557,16 грн та 3% річних за період з 09.12.2021 по 03.04.2023 в сумі 1763,01 грн. 
Однак, погашення 18543,78 грн заборгованості у повному обсязі було здійснено шляхом сплати 17.08.2021 платежу на суму 4712,80 грн. 
У зв`язку з чим, підстави для стягнення інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 28.02.2023 в сумі 12557,16 грн та 3% річних за період з 09.12.2021 по 03.04.2023 в сумі 1763,01 грн. - відсутні, адже грошове зобов`язання було виконане відповідачкою раніше — 17.08.2021. 
Більше того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).". 
Тому, нарахування інфляційних та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 є безпідставним. 
На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, дійшов безпідставного висновку про відсутність доказів укладення кредитного договору №4186325 від 20.05.2021 року, залишивши поза увагою, що відповідачка не заперечувала укладення такого договору та визнавала обов`язок з повернення кредитних коштів, здійснюючи платежі на погашення заборгованості. 
Тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині заочне рішення підлягає залишенню без змін. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). 
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» – задовольнити частково. 
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року – змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. 
В іншій частині заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 15 січня 2024 року.

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко

                                                                                       О.В. Свистунова