ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/257/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №693/615/22 Категорія: 304090000 	Коцюбинська Ю.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 січня 2024 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Новіков О.М., Гончар Н.І.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Яреська Т.В. на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 (повний текст складено 13.11.2023, суддя в суді першої інстанції Коцюбинська Ю.Д.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

у вересні 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в сумі 182 120,00 грн., мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлено до стягнення.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 168 320,00 грн., з посиланням на часткову обґрунтованість вимог позивача про набуття ним права стягнення невиконаних відповідачем кредитних зобов`язань.
Представником відповідача адвокатом Яресько Т.В. подано на вказане рішення суду 14.12.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити вимоги частково на суму 45830,00 грн., а в іншій частині позову – відмовити. В обґрунтування вказано на те, що за кредитним договором №3659298 з 23.02.2021 кредит було переведено у статус простроченого, отже кредитор втратив право нараховувати на вказаний кредит відсотки згідно приписів ст. 1048 ЦК України, а також сталої практики ВС з цього питання. За кредитним договором №07875-02/2021 заборгованість переведено у стан простроченої 16.03.2021, отже з цього дня кредитор втратив право нараховувати відсотки по кредиту. За кредитним договором №0961022083 заборгованість переведено у стан простроченої 20.02.2023, отже з цього дня кредитор втратив право нараховувати відсотки по кредиту. Суд першої інстанції ототожнив строк кредитування зі строком дії договору №0961022083. Указаним доводам відповідача про нарахування відсотків поза межами строків кредитних договорів суд першої інтонації належної оцінки не надав.
У додаткових поясненнях на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційну скаргу відхилити , а рішення суду залишити без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 182 120,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що  12.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 3659298 (арк. с. 6-9). Згідно умов цього договору сума кредиту складає 20 000 грн. Строк кредиту 10 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту та в межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. 
За вказаним пунктом сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше як на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до пунктів 4.2.2, 4.2.4 договору. 
Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Таким чином позивачем отримано за кредитним договором 20 000 грн., строк кредиту 10 днів, але може бути продовженим не більш як на 90 днів (разом 100 днів). Із розрахунку 1,90% за кожен день користування кредиту (380 грн./день), сума відсотків за 100 днів складає 38 000 грн.
Далі, 14.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір № 07875-02/2021 (арк. с. 23-24). За умовами договору товариство надає кредит в розмірі 10 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 657% річних від суми кредиту в розрахунку 1,8% на добу. Тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 2.4 договору встановлено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Пунктом 4.3 встановлено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Таким чином за 90 днів користування кредитом, виходячи з 1,8% від суми кредиту за кожен день користування, загальна сума відсотків складає 16 200 грн.
14.02.2021 відбувся акцепт оферти на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0961022083/2 від 14.02.2021 та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3482480 від 14.02.2021 (арк. с. 39-40). Згідно умов договору розмір кредиту – 6 000 грн. Строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом застосовується за умови неналежного виконання умов договору.
Укладення вказаних кредитних договорів, отримання за ними коштів та невиконання у погоджені строки відповідачем своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків сторонами справи під сумнів не ставиться.
Крім того, 26.08.2021 було укладено договір факторингу № 26082021, у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» передало позивачу у даній справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі.
Відповідно до реєстру боржників від 26.08.2021 до договору факторингу позивач у справі набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 58 000 грн., з яких 20 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 38 000 грн. – заборгованість за відсотками.
11.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11082021 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі.
Відповідно до реєстру боржників № 2 від 11.08.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 40 000 грн., з яких 10 000 грн. за основною сумою боргу та 30000 грн. заборгованість за відсотками.
22.06.2022 між ТОВ «Інфінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 22/06-22, згідно умов якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 22.06.2022 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 84 120 грн., з яких 6 000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 78 120 грн. – сума заборгованості за відсотками.
З цих підстав, зазначаючи про наявність непогашеної заборгованості у відповідача за наведеними вище кредитними договорами, права вимоги за якими перейшло до позивача, до суду подано позов про стягнення відповідної кредитної заборгованості.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач, як позичальник, отримала кредитні кошти за договорами та не повернула їх у визначені строки разом із нарахованими відсотками, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу, вірно вказав про те, що позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими.
При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що сума заборгованості, яка підтверджується матеріалами справи, складає 168 320 грн.,а не 182 120,00 грн., як помилково зазначив позивач. 
З такими висновками суду в цій справі апеляційний суд погоджується повністю, адже вони підтверджуються наявними у справі доказами та ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах та правому регулюванні правовідносин, наявних між сторонами.
Апеляційні заперечення скаржника у даній справі ґрунтуються на тому, що до стягнутої судом суми боргу було включено відсотки, нараховані за користування кредитним коштами поза межами строку, на який було надано кредит.
Так апеляційний суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, що відповідає актуальному правовому висновку ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, а також іншій практиці ВС, про яку вказав скаржник.
Однак за обставин цієї справи кредитні договори, за якими відповідач отримувала кошти, передбачали автоматичне продовження строку кредитування у разі, якщо на час закінчення строку, на який було надано кредит, у позичальника наявна непогашена заборгованість (кредитний договір від 12.02.2021 № 3659298 - п. 4.3; кредитний договір від 14.02.2021 № 07875-02/2021 - п.4.3 про нарахування відсотків за 90 днів користування кредитом; кредитний договір від 14.02.2021 № 0961022083/2 за умовами якого відсотки нараховуються в межах трирічного строку дії договору).
Указаним обставинам суд першої інстанції надав належної оцінки та врахував, що в силу приписівст. ст. 6, 627 ЦК України позичальник погодилася із запропонованими умовами кредитування, підписавши зазначені договори, що скаржником не спростовано.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2023 у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 17.01. 2024.

Суддя-доповідач                 

Судді