ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2024 р.           Справа№ 910/12322/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Барсук  М.А. 
          Руденко  М.А. 

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,             
за участю представників: 
від позивача: представник не прибув,
від   відповідача: Жабровець О.І.,
розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі    №910/12322/23 (суддя Марченко О.В., повний текст складено - 25.10.2023) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Енерго" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"  (правонаступником якого є акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом") про стягнення 755 877,19 грн
ВСТАНОВИВ наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Енерго" (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Компанія) в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - Підрозділ): 546 230 грн основної заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 17.06.2021 №22828-21/19-121-13-21-10426 (далі - Договір) в частині здійснення повної та своєчасної оплати, виконаних позивачем робіт; 183 238,28 грн втрат від інфляції та 26 408,91 грн 3% річних, а всього 755 877,19 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі    №910/12322/23 позовні вимоги задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 546 230 (п`ятсот сорок шість тисяч двісті тридцять) грн основної заборгованості; 183 238 (сто вісімдесят три тисячі двісті тридцять вісім) грн 28 коп. втрат від інфляції; 26 408 (двадцять шість тисяч чотириста вісім) грн 91 коп. 3% річних; 11 338 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн 16 коп. судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з доведеності позивачем обставин невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати, виконаних робіт. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду в частині задоволення позову про стягнення 183    238, 28 грн інфляційних втрат та 26  408, 91 грн 3% річних, зменшивши розмір вказаних нарахувань. 
Обґрунтовуючи неможливість виконання свого грошового зобов`язання перед позивачем, апелянт посилається на військову агресію Російської Федерації проти України, а також вказує про необхідність зменшення розміру 3% річних та інфляційних, з посиланням при цьому  на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Представник апелянта - відповідача  у справі в судовому засіданні  надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.
Позивач правом на участь представника у даному судовому засіданні не  скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить підпис його представника на клопотанні про ознайомлення з матеріалами даної справи. 
При цьому, колегія суддів враховує, що позивачем подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, отже його позиція є викладеною та зрозумілою.
Стосовно викладеного у відзиві клопотання про поновлення строку на його подання слід зазначити наступне.
Так, в ухвалі  Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2023 про відкриття апеляційного провадження встановлено строк учасникам судового процесу для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань - протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали. 
Вказана ухвала була направлена позивачу засобами поштового зв`язку за адресою його офіційного місцезнаходження, проте як свідчить  витяг з офіційного сайту акціонерного товариства  "Укрпошта" відправлення не вручене під час доставки: інші причини.
З матеріалами даної справи представник позивача ознайомився 19.01.2024, отже з наведеної дати і слід обліковувати 15-тиденний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив було подано до апеляційного суду позивачем 23.01.2024, тобто в межах вказаного строку.   
Враховуючи належне повідомлення позивача, а також  з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона  розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між позивачем (підрядник) та відповідачем  (замовник) 17.06.2021  було укладено Договір , за умовами якого:
- замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання з виконання робіт на тему: «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 133. Навчально-тренувальний центр. Повномасштабний тренажер енергоблоку №3 «Заміна інформаційно-обчислювальної платформи та математичної моделі на ПМТ енергоблоку №3. Розробка проектно-кошторисної документації» (далі - роботи); код ДКПП: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (пункт 1.1 Договору);
- ціна робіт за Договором складає 663 525 грн, крім того ПДВ 132 705 грн, разом 796 230 грн; розрахунок ціни робіт зазначається в протоколі погодження договірної ціни (невід`ємний додаток №3 до Договору)і визначено на підставі договірної ціни (невід`ємний додаток №4 до Договору) (пункт 2.1 Договору);
- оплата виконаних робіт замовником проводиться за фактично виконаний обсяг робіт на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт, підписаних обома сторонами, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі виконаних робіт; оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених  Податковим кодексом України  випадках та порядку (пункт 2.3 Договору);
- належним виконанням робіт за Договором є підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт (пункт 5.7 Договору);
- Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 30.06.2022 (пункт 12.1 Договору).
На виконання умов Договору позивачем було належним чином виконано, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень роботи на загальну суму 796 230 грн, що підтверджується підписаним представника сторін та скріпленим печатками юридичних осіб актом приймання-передачі проектних робіт від 24.12.2021 №1, у зв`язку з чим Компанія мала оплатити виконані Товариством роботи до 22.02.2022 включно.
Проте відповідачем роботи було оплачено частково у загальній сумі 250 000 грн, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача (23.06.2022 - 50 000 грн, 26.07.2022 - 100 000 грн, 29.08.2022 - 100 000 грн).
Листом від 01.03.2023 №03/2023-1 Товариство просило здійснити кінцевий розрахунок за виконані роботи за актом від 24.12.2021 №1 у сумі 546 230 грн.
Підрозділ листом від 20.03.2023 №21-1390/42-вих повідомив позивача про те, що з метою погашення кредиторських зобов`язань, відповідно до існуючого порядку здійснення платежів у Компанії, Підрозділом надано заявки до Компанії щодо виділення коштів для розрахунків з Товариством на суму 546 230 грн; проте, враховуючи довготривалу окупацію Запорізької АЕС, фінансування потреб ЗАЕС на погашення існуючої кредиторської заборгованості Компанією майже зупинено; на теперішній час розподіл коштів Компанія здійснює лише для розрахунків за поточними мінімальними критичними зобов`язаннями Підрозділу; у разі покращення ситуації, або прийняття окремих рішень керівництвом Компанії стосовно розрахунків з кредиторами Підрозділу, заборгованість перед Товариством буде погашена.
Враховуючи нездійснення відповідачем в повному обсязі оплати, виконаних позивачем, робіт, останній звернувся до суду з даним позовом.  
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.
Вказане рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині задоволення вимог про стягнення 183 238,28 грн втрат від інфляції та 26 408,91 грн 3% річних, а тому виходячи з положень ч. 1 ст. 269  Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837  Цивільного кодексу України).
З аналізу вищенаведеної  норми вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов`язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов`язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.
За змістом ч. 1  ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оплата виконаних робіт замовником проводиться за фактично виконаний обсяг робіт на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт, підписаних обома сторонами, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі виконаних робіт; оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених  Податковим кодексом України  випадках та порядку (пункт 2.3 Договору).
Як вже було вказано, позивачем виконано, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень роботи на загальну суму 796 230 грн, що підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим печатками юридичних осіб актом приймання-передачі проектних робіт від 24.12.2021 №1, у зв`язку з чим Компанія мала оплатити виконані Товариством роботи до 22.02.2022 включно.
Проте відповідачем роботи було оплачено частково у загальній сумі 250 000 грн, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача (23.06.2022 - 50 000 грн, 26.07.2022 - 100 000 грн, 29.08.2022 - 100 000 грн).
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі. 
З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення 183 238,28 грн втрат від інфляції та 26 408,91 грн 3% річних.
Стосовно посилань апелянта на військову агресію Російської Федерації проти України в обґрунтування підстав неможливості виконання свого грошового зобов`язання перед позивачем, колегія суддів зазначає наступне. 
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Тобто, в даному випадку сторона повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.
У даному випадку, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт  настав 22.02.2022, тобто до початку повномасштабної війни, а тому доводи скаржника щодо неможливості виконання ним своїх обов`язків через збройну агресію є недоведеними. 
Стосовно доводів скаржника про необхідність зменшення розміру 3% річних та інфляційних, з посиланням при цьому  на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, слід зазначити наступне.
Так, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до  статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням  конкретних обставин справи,  які мають юридичне значення,  та, зокрема,  зазначених вище  критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Так, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема критеріїв розумності, справедливості та пропорційності.
При цьому, Велика Палата у справі № 902/417/18 виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.
Водночас у справі, яка переглядається, відсотки річних було стягнуто у розмірі, передбаченому законом (частиною другою  статті 625 ЦК України) - 3 %. Також, суд апеляційної інстанції не встановив відповідних до справи № 902/417/18 обставин очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних (40 і 96 % річних).
Колегія суддів вважає помилковим висновок скаржника  щодо наявності підстав для зменшення розміру 3 % річних з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, оскільки обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір задоволених  відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3 %), наведені відповідачем доводи  не можуть бути підставою для зменшення розміру 3 % річних без встановлення судом виключних (надзвичайних) обставин.
За наведених обставин,  урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що в оскаржуваній частині рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі   №910/12322/23 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника -  відповідача  у справі.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 01.02.2024 року. 

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Барсук

                                                                                М.А. Руденко