Ухвала
Іменем України
28 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 488/4688/19
провадження № 61-16057ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенко Є. В.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з вказаним позовом. 
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2021 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «Ідея Банк» заборгованость за кредитним договором № 910.26213 у сумі 351 687,32 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, АТ «Ідея Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Ідея Банк» на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2021 року в цій справі.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного рішення, а наведенні АТ «Ідея Банк» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2021 року не свідчать про пропуск такого строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
АТ «Ідея Банк» 06 листопада 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскарженої ухвали заявник отримав 04 жовтня 2023 року, що підтверджує наданими доказами. Також зазначав, що у зв`язку з воєнним станом в Україні, повітряними тривогами та аварійними відключеннями світла заявник пропустив строк на касаційне оскарження. Посилався на постанову Верховного Суду від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22.
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2023 року касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій вказати інші причини пропуску строку та надати докази про це, а також сплатити судовий збір. 
У грудні 2023 року заявник надіслав до Верховного Суду квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яку мотивовано тим, що 03 листопада 2023 року Львівську область було атаковано безпілотниками та відбулося влучання в об`єкт критичної інфраструктури, у зв`язку з цим та відсутністю безперебійної роботи АТ «Укрпошта» заявник надіслав дану скаргу на наступний робочий день.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. (частина третя статті 390 ЦПК України).
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Касаційна скарга мотивована тим, що обчислення строку на апеляційне оскарження рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року розпочинається з 17 серпня 2023 року, з моменту отримання вказаного рішення заявником. Вказує, що обізнаність АТ «Ідея Банк» про дату судового засідання не спростовує факт неотримання вказаного судового рішення та суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм відмовляючи у відкритті апеляційного провадження.
в порушення вимог частини третьої статті 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не залишив апеляційну скаргу без руху та не надав можливості вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва ухвалено 23 листопада 2021 року.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана АТ «Ідея Банк» 15 вересня 2023 року, тобто з пропуском річного (присічного) строку апеляційного оскарження.
АТ «Ідея Банк» є позивачем у цій справі, а отже є особою, залученою до участі в ній. 
У відповідності до статті 128 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи судовим першої інстанції) АТ «Ідея Банк» повідомлялося про розгляд справи в суді першої інстанції належним чином та не заперечую це.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною другою статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Апеляційна скарга не містила посилань на випадки, які передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України. 
При цьому, застосовуючи вказану норму суд не зобов`язаний залишати апеляційну скаргу без руху, оскільки такі вимоги стосуються лише строків які зазначені в статті 354 ЦПК України.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали апеляційного суду убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання Акціонерного товариства «Ідея Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Акціонерному товариству«Ідея Банк» строк на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	М. Є. Червинська 	
 	Є. В. Коротенка В. М. Коротун