ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/19537/23 пров. № А/857/22370/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2023р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 03.11.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Львівської митниці № UA209000/2023/800035/2 від 07.04.2023р. про коригування митної вартості товарів; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу (а.с.1-11).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.45 і на звороті).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.154-159).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.163-173).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що поставка оцінюваного товару відбувалась на умовах FCA Gdansk автотранспортним засобом. Водночас, коли продавець поставляє товар покупцю на умовах FCA, митна вартість товару (дійсна вартість) при таких умовах перевезення складається лише із вартості самого товару. Всі інші витрати на навантаження та митне оформленні в країні експорту на себе бере продавець та вони не входять до митної вартості товару при імпорті товару покупцем. 
Таким чином, відповідно до умов контракту та Інкотермс 2010 саме на продавця покладалися обов`язки із оплати навантаження товару та митного оформлення у країні експорту. Ці витрати не входили в коло відповідальності покупця, а отже, і не були складовими митної вартості товару для нього. 
Для організації перевезення вантажу 27.03.2023р. позивач звернувся до експедитора ФОП ОСОБА_1 , уклавши договір-заявку № 323-002289 про надання транспортно-експедиційних послуг, відповідно до умов якого позивач є замовником, а ФОП ОСОБА_1 – експедитором. Тобто, між позивачем та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір транспортного експедирування.
29.03.2023р. ФОП ОСОБА_1 виставив позивачу рахунок на оплату № 323-002289, у якому є посилання на договір-заявку та на автомобіль: RENAULT НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , якими перевозився придбаний позивачем товар. 
У наданих документах, що стосуються перевезення товару розподілені витрати на транспортно-експедиторські послуги до місця ввезення на митну територію України: перевезення по маршруту: м.Гданськ, Польща – митний перехід Ягодин, перевезення по маршруту: митний перехід Ягодин – м.Великі Мости – м.Дніпро. 
Оцінюваний товар перевозився автотранспортним способом з м.Гданськ (Польща), що підтверджується договором-заявкою, автотранспортними накладними CMR, експортними митними деклараціями країни відправлення).
Тому такі витрати як на портові збори і послуги з перетарки вантажу у порту Gdansk не можуть бути зазначені у наданому до митного оформлення рахунку від експедитора, оскільки ці витрати мали б місце, якщо товар перевозився морським транспортом.
Апелянт вказав, що умовами зовнішньоекономічного контракту не передбачено страхування товару. Тобто, страхування оцінюваного товару не відбувалось, а відповідно не існує таких витрат. 
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у рахунках від ФОП ОСОБА_1 відомостей про такі складові митної вартості як страхування товару до місця ввезення на митну територію України, та витрати на портові збори і послуги з перетарки вантажу у порту Gdansk суперечить фактичним обставинам справи. 
У наданих позивачем до митного оформлення та до суду автотранспортних накладних CMR у гр.16, як і в рахунку і довідці, є посилання транспортні засоби RENAULT НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , якими транспортувався оцінюваний товар. 
Отже, надані позивачем до митного оформлення документи у сукупності надають можливість визначити розмір транспортних витрат та не мають суперечностей.
Також апелянт звернув увагу, що для виконання взятих на себе експедиторських зобов`язань за договором-заявкою ФОП ОСОБА_1 має право укладати від свого імені договори з іншими особами для забезпечення організації перевезення товару позивача. Так, між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 150323-2 від 15.03.2023р. про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні. Між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг перевезення вантажів № 290323-1 від 01.02.2023р. 
У зв`язку з укладеними договорами, перевезенням товару позивача здійснювалось ФОП ОСОБА_3 . Залучення експедитором третьої особи-перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором.
13.04.2023р. позивач сплатив експедитору ФОП ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 87000 грн. за транспортні послуги згідно рахунку № 323-002289 від 29.03.2023р., що підтверджується платіжною інструкцією № 296 від 13.04.2023р.
Надати цей акт та цю платіжну інструкцію до митного оформлення позивач не міг, оскільки на момент митного оформлення акт не було складено та позивач не оплатив рахунок. Цей акт було складено 10.04.2023р. та оплачено 13.04.2023р., тобто після прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості. 
Також позивачем було надано до митного оформлення достатньо документів, що підтверджують вартість товару та його оплату
У наданих платіжних дорученнях SWIFT є посилання на інвойси, на підставі яких відбулося поставка товару. 
Отже, надані до митного оформлення документи давали можливість ідентифікувати поставлений товар. Умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про вартість оцінюваного товару.
При цьому в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод.
Також апелянт вказав, що при поставці товару, який було задекларовано за МД № 23UA209160000704U1 від 20.01.2023р., що було взято за джерело при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування, були інші умови поставки.
Відтак, надані позивачем до митного оформлення документи щодо вартості товару не містили жодних розбіжностей або невідповідностей, документи подано в повному обсязі, жодних конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви відповідачем не було наведено при розгляді справи у суді першої інстанції, а отже висновки, викладені відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не відповідали дійсності.

Відповідачем Львівською митницею скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.190-199).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, між юридичною особою-нерезидентом «JARMAG Sp.z.o.o.» (Польща) (продавець) та ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (покупець) укладено контракт № JM K016/2022 від 15.11.2022р. (а.с.14-17, 84-86).
Відповідно до п.1 контракту продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити сировину за кількістю та вартістю, зазначеною в рахунку-фактурі/інвойсі, що додається до кожної партії товару і є невід`ємною частиною цього контракту.
03.04.2023р. з метою митного оформлення імпортованого товару ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію /МД/ № 23UA209160003820U2 (а.с.13 і на звороті).
Відповідно до вказаної електронної МД № 23UA209160003820U2 було заявлено до митного оформлення імпортований товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у гр.31 митної декларації, а саме: волокна штапельні, синтетичні, не піддані кардіо чи гребенечесанню і не оброблені іншим способом, з поліефіру, використовується для власних виробничих потреб, як сировина для виробництва нетканних матеріалів: поліефірне штапельне волокно вторинне НС 15ДЕН/64мм; поліефірне штапельне силіконізоване волокно HCS 15ДЕН/64 мм вторинне, кількість 3904 кг, 15 рулонів; поліефірне штапельне силіконізоване волокно HCS 15ДЕН/64 мм вторинне зеленого кольору. Кількість – 10830,14 кг (41 рулон). Загальна кількість - 20911,14 кг (80 рулонів). Країна виробництва – Таїланд.
До електронної МД № 23UA209160003820U2 були долучені наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у гр.44 митної декларації:
сертифікат якості від 13.09.2022р.;
сертифікат якості від 07.11.2022р.;
пакувальний лист від 28.03.2023р.;
пакувальний лист від 29.03.2023р.;
рахунок-проформу № К/11300/22/510 від 20.03.2023р.;
рахунок-фактуру № 23К000100 від 28.03.2023р.;
рахунок-фактуру № 23К000102 від 29.03.2023р.;
автотранспортну накладну від 28.03.2023р.;
автотранспортну накладну від 29.03.2023р.;
сертифікат про походження товару № PL/MF/AT 0097200 від 29.03.2023р.;
сертифікат про походження товару № PL/MF/AT 0101601 від 29.03.2023р.;
прайс-лист від 18.03.2023р.;
банківський платіжний документ, що стосується товару від 28.03.2023р.;
рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 323-002289 від 29.03.2023р.;
довідку про транспортні витрати від 29.03.2023р.;
зовнішньоекономічний контракт № JM К016/2022 від 15.11.2022р.;
договір-заявку № 323-002289 від 27.03.2023р.;
експортну митну декларацію країни відправлення № 23PL322010E0162395;
експортну митну декларацію країни відправлення № 23PL322010E0162419.
Відповідач надіслав в порядку до вимог ч.ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу /МК/ України позивачу ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» повідомлення (а.с.67), в якому просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:
1) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності 
2) рахунок-проформу;
3) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
4) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товару;
5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг);
6) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
7) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
8) виписки з бухгалтерської документації;
9) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
10) копію митної декларації країни відправлення;
11) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України.
На виконання вимоги відповідача ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було надано: проформу, імпортну декларацію відправника (відомості щодо вартості не підтверджено), прайс-лист відправника (не виробника), цінову пропозицію відправника, копії митної декларації країни відправлення, посередницький інвойс від виробника, в якому опис товару не відповідає оцінюваному (відсутній термін регенероване (вторинне)), відповідь на вимогу про неможливість надання інших документів.

07.04.2023р. Львівською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/800035/2 (зворот а.с.33, а.с.34).
Згідно цього рішення за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:
подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 і 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;
до митного оформлення для підтвердження витрат надано рахунок від виконавця договору про транспортні послуги, який не містить жодних посилань на реквізити партії товару, що унеможливлює співставити та перевірити додаткові складові митної вартості оцінюваного товару; 
у вказаному рахунку відсутні відомості про такі складові митної вартості як страхування товару до місця ввезення на митну територію України;
у графі 5 автотранспортних накладних CMR від 28.03.2023р. та 29.03.2023р. відсутні відомості про документи на партію товарів; 
у графах 16 та 23 даних CMR наявні відмітки перевізника PE MOISIICHUK VOLODYMYR, а договір-заявку про перевезення укладено з ФОП ОСОБА_1 ; документів, що підтверджують договірні відносини між зазначеними суб`єктами не надано;
у рахунку від ФОП ОСОБА_1 на транспортні послуги витрати на перевезення розподілені за маршрутом Гданськ-Ягодин-Дніпро, однак в автотранспортних накладних у графі 3 «місце призначення» зазначено м.Великі Мости (Львівська обл.), що суттєво впливає на відстань і відповідно розподіл витрат на перевезення товару до і після перетину кордону України (Ягодин-Дніпро 980 км, а Ягодин-Великі Мости 144 км);
у рахунках-фактурах (інвойсах) відсутні відомості щодо реквізитів зовнішньоекономічного договору та рахунку-проформи;
виявлено розбіжності щодо умов оплати товару, а саме: згідно зовнішньоекономічного договору № JM К016/2022 від 15.11.2022р. п.3.1. – 100 % попередня оплата на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в контракті, однак в проформі № К/11300/22/510 від 20.03.2023р. зазначено 30 % попередньої оплати, а в рахунка-фактурах – 7 днів після дати інвойсу. 
У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МК України) – за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA209160/2023/000704 від 20.01.2023р., рівень митної вартості такого подібного товару становить 1,5711 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії не проводилось.
У зв`язку з викладеним відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2023/000091 (а.с.33 і на звороті).
На виконання вимог рішення про коригування декларантом 07.04.2023р. було подано нову митну декларацію № 23UA209160004047U0; різниця у платежах до попередньо поданої декларації склала 48557 грн. 51 коп. (зворот а.с.34).

Отже, між позивачем та відповідачем виник спір з приводу обраного методу визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.
Зокрема, позивач не погоджується із обраним митним органом методом визначення митної вартості товару; діями (рішеннями), вчиненими митним органом на витребування в декларанта документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, зокрема вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи щодо вартості товару не містили жодних розбіжностей або невідповідностей, документи було подано в повному обсязі, жодних конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви відповідачем не було наведено.
При цьому, митний орган пояснює правомірність прийнятого оскаржуваного рішення тим, що ним встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
На вимогу декларантом надіслано: проформу, імпортну декларацію відправника (відомості щодо вартості не підтверджено), прайс-лист відправника (не виробника), цінову пропозицію відправника, копії митної декларації країни відправлення, посередницький інвойс від виробника, в якому опис товару не відповідає оцінюваному (відсутній термін регенероване (вторинне)), відповідь на вимогу про неможливість надання інших документів.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.1 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 і 3 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.
Також відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2023/000091, в якій повідомив про відмову у митному оформленні (виписку) товарів, у зв`язку з неможливістю завершення митного оформлення по причині необхідності внесення змін у графи 12, 43, 44, 45, 46 МД (у зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару).

Отже, розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки митного органу про непідтвердження заявленої митної вартості товарів знайшли своє об`єктивне підтвердження.
Такий висновок суд обґрунтовував сукупністю обставин, яким надав оцінку в цілому і окремо дослідив кожну з них через призму діючих норм МК України та усталену судову практику розгляду спорів з участю митних органів.
Зокрема, до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надано рахунок від виконавця договору про транспортні послуги, який не містить жодних посилань на реквізити конкретної партії товару, що унеможливлює перевірку достовірності додаткових складових митної вартості оцінюваного товару; у представленому рахунку відсутні відомості про такі складові митної вартості як страхування товару до місця ввезення на митну територію України, та витрати на портові збори і послуги з перетарки вантажу у порту Gdansk; у графі 5 автотранспортних накладних CMR від 28.03.2023р. та від 29.03.2023р. відсутні відомості про документи на партію товарів, у графах 16 та 23 даних CMR наявні відмітки перевізника PE MOISIICHUK VOLODYMYR, а договір-заявку про перевезення укладено з ФОП ОСОБА_1 ; документів, що підтверджують договірні відносини між зазначеними суб`єктами не надано; у рахунку від ФОП ОСОБА_1 на транспортні послуги витрати на перевезення розподілені за маршрутом Гданськ-Ягодин-Дніпро, однак в автотранспортних накладних у гр.3 «місце призначення» зазначено м.Великі Мости (Львівська обл.), що суттєво впливає на відстань і відповідно розподіл витрат на перевезення товару до і після перетину кордону України (Ягодин-Дніпро 980 км, а Ягодин-Великі Мости 144 км); в рахунках-фактурах (інвойсах) відсутні відомості щодо реквізитів зовнішньоекономічного договору та рахунку-проформи; виявлено розбіжності щодо умов оплати товару, а саме: згідно зовнішньоекономічного договору № JM K016/2022 від 15.11.2022р. п.3.1. – 100 % попередня оплата на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в контракті, однак в проформі № K/11300/22/510 від 20.03.2023р. зазначено 30 % попередньої оплати, а в рахунка-фактурах – 7 днів після дати інвойсу; платіжне доручення не містить посилання на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (згідно умов договору такий платіж мав здійснюватися лише після отримання позивачем рахунку-фактури); в інвойсі № 23К00040 від 07.02.2023р. зазначена сума 26428,80 дол. США, однак згідно платіжного доручення оплата за товар здійснена у розмірі 24000 дол. США, що свідчить про розбіжність в ціні товару за цією поставкою по зовнішньоекономічному договору.
За таких обставин у митного органу дійсно встановлена невідповідність заявлених і підтверджених сум, які підлягають сплаті при перевезенні чи страхуванні товару, які, в свою чергу, є складовими у формуванні митної вартості. Декларант на вимогу митного органу подав не всі необхідні додаткові документи, а поданий обсяг відомостей, що містилися у таких документах, не був достатнім для висновку про усунення розбіжностей.
За таких обставин, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/800035/2 від 07.04.2023р..

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини врегульовані нормами МК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості
За приписами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст.53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Отже, підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі помилкове визначення митної вартості товарів, помилкове проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Під час здійснення митного контролю за МД № 23UA209160003820U2 від 03.04.2023р. опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:
надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; 
рахунок від виконавця договору про транспортні послуги не містить жодних посилань на реквізити партії товару, що унеможливлює співставити та перевірити додаткові складові митної вартості оцінюваного товару; 
у представленому рахунку відсутні відомості про такі складові митної вартості як страхування товару до місця ввезення на митну територію України; 
у графі 5 автотранспортних накладних CMR від 28.03.2023р. та від 29.03.2023р. відсутні відомості про документи на партію товарів; 
у графах 16 та 23 даних CMR наявні відмітки перевізника PE MOISIICHUK VOLODYMYR, а договір-заявку про перевезення укладено з ФОП ОСОБА_1 , документів, що підтверджують договірні відносини між зазначеними суб`єктами не надано;
у рахунку від ФОП ОСОБА_1 на транспортні послуги витрати на перевезення розподілені за маршрутом Гданськ-Ягодин-Дніпро, однак в автотранспортних накладних у графі 3 «місце призначення» зазначено м.Великі Мости (Львівська обл.), що суттєво впливає на відстань і відповідно розподіл витрат на перевезення товару до і після перетину кордону України (Ягодин-Дніпро 980 км, а Ягодин-Великі Мости 144 км);
у рахунках-фактурах (інвойсах) відсутні відомості щодо реквізитів зовнішньоекономічного, договору та рахунку-проформи;
наявні розбіжності щодо умов оплати товару, а саме: згідно зовнішньоекономічного договору № JM К016/2022 від 15.11.2022р. п.3.1. – 100 % попередня оплата на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в контракті, однак в проформі № К/11300/22/510 від 20.03.2023р. зазначено 30 % попередньої оплати, а в рахунка-фактурах – 7 днів після дати інвойсу. 
На вимогу митного органу декларантом додатково надано: проформу, імпортну декларацію відправника (відомості щодо вартості не підтверджено), прайс-лист відправника (не виробника), цінову пропозицію відправника, копії митної декларації країни відправлення, посередницький інвойс від виробника, в якому опис товару не відповідає оцінюваному (відсутній термін регенероване (вторинне)), відповідь на вимогу про неможливість надання інших документів.

Отже, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.
За таких обставин та з огляду на суперечність поданих декларантом документів, за відсутності доказів на спростування сумнівів митного органу щодо задекларованої митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту).
Звідси, митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості та визначив митну вартість товару за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів).

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Наведеним вимогам оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідає, оскільки містить передбачену законом інформацію; у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.54, 55, 57, 58 МК України.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних товарів, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів зі ст.60 МК України на підставі МД № UA209160/2023/000704 від 20.01.2023р., при цьому рівень митної вартості такого подібного товару становить 1,5711 дол. США за кг.
З огляду на встановлені обставини, визначення митницею митної вартості імпортованих товарів за вищевказаним методом слід вважати обґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, вищезазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявленої митної вартості товарів; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано витребуваних документів у повному обсязі.
Водночас, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. 
Рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст.59 і 60 МК України, як це встановлено ч.4 ст.57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.
За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимоги не надав їх в повному обсязі.
Отже, надані позивачем до митної декларації документи не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, дії відповідача щодо коригування та визначення митної вартості імпортованих товарів за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) є правомірними.

Стосовно джерел, які використані митним органом під час застосування вказаного методу, колегія суддів враховує, що згідно із п.4 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контроль, затв. наказом Міністерства фінансів України № 684 від 31.07.2015р., розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначенні митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затв. наказом Державної митної служби України № 476 від 01.07.2021р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризики митними органами використовуються такі джерела інформації, зокрема:
спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизовано інформаційної системи Держмитслужби;
спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;
інформація, отримана Держмитслужбою, про ціни на товари та/або сировину матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;
інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатам перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю ті митного оформлення товару;
інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань митної справи;
інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або Держмитслужби;
цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Держмитслужбою та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваженні згідно із законодавством;
інформація, отримана з мережі Інтернет.

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних товарів, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів)
Митну вартість товару визначено за другорядним методом згідно зі ст.60 МК України, на підставі МД №UA209160/2023/000704 від 20.01.2023р. рівень митної вартості такого подібного товару становить 1,5711 дол. США за кг, митне оформлення за якою було завершене.
З огляду на встановлені обставини, визначення митницею митної вартості імпортованого товару за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) є правомірним.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявленої митної вартості товарів; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано витребуваних документів у повному обсязі.
Водночас, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. 
Рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст.59 і 60 МК України, як це встановлено ч.4 ст.57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.
За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимоги їх не надав.
Отже, надані позивачем до митної декларації документи не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи часткове надання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування та визначення митної вартості імпортованих товарів за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) є правомірними.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості.
З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, відповідачем правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи підтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірного рішення, заявлений позов є безпідставним, через що не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ТзОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2023р. в адміністративній справі № 380/19537/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 09.02.2024р.