ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2024 р.                                                                    Справа №909/567/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                                      Кравчук Н.М.
суддів                                                                                          Гриців В.М.
                                                                                                    Матущак О.І.
секретар судового засідання Михайлишин С.В.
розглянувши        апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № ЗАГС 01-      
                               05/3377/23 від 01.11.2023)
на рішення                    Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 (суддя Ткаченко І.В. повний текст рішення складено 09.10.2023) 
у справі                     № 909/567/23
за позовом                     ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ
до відповідача   Акціонерного Товариства "Оріана" (надалі АТ “Оріана”), м. Калуш,  Івано-Франківська область
про                              про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 110  330, 76грн.

за участю учасників справи:
від позивача:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
від відповідача: не з`явився
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Оріана" про визнання незаконним та скасування наказу № 87-к від 29.12.2022 про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ "Оріана" ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022,   про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора АТ "Оріана" та стягнення з АТ "Оріана" заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2022 року до дня поновлення на роботі у розмірі 110  330,76 грн включно з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України. 
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора акціонерного товариства "Оріана" № 87-к від 29.12.2022 про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора акціонерного товариства "Оріана" ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022. Стягнуто  з АТ "Оріана" на користь ОСОБА_1    96    933, 20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 до 30 березня 2023 з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України та 5  857, 13грн  витрат на правову допомогу. В в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оріана" в частині вимоги про поновлення на роботі та стягнення 13  397, 57 грн  середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. Витрати на правничу допомогу в розмірі 4  142, 87 грн- залишено за позивачем. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оріана" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5  042,08 грн. 
Ухвалюючи дане рішення,  суд встановив, що оскільки рішення Наглядової ради АТ "Оріана", оформлене протоколом № 19/2022 від 27.12.2022, про припинення  повноважень виконуючого обов`язки генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" ОСОБА_1 та розірвання укладеного з ним контракту № 755 від 04.09.2018, визнано недійсним з моменту його прийняття, вимогу позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 87-к від 29.12.2022 про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ "Оріана" ОСОБА_1 та звільнення з роботи   29 грудня 2022 слід задовольнити. 
Також суд встановив, що оскільки після незаконного звільнення ОСОБА_1 самостійно приступив до виконання обов`язків генерального директора АТ "Оріана" і виконував повноваження генерального директора понад півмісяця, після чого був повторно звільнений і таке рішення Наглядової ради про припинення його повноважень від 18.04.2023 не скасовано, тобто є чинним, то позовну вимогу про поновлення на роботі слід залишити без задоволення.
Місцевий суд прийшов до висновку, що час вимушеного прогулу тривав з 30 грудня 2022  до 30 березня 2023. Враховуючи те, що розрахунковою величиною відповідно до Порядку № 100,  є нарахована позивачу середньоденна заробітна плата у розмірі 1491,28 грн, а час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , з 30 грудня 2022 по 30 березня 2023  становить  65 робочих днів, то за час вимушеного прогулу виплаті підлягають 96  933, 20 грн  (1 491,28 грн х 65 робочих днів) середнього заробітку. 
Таким чином, суд прешої інстанції прийшов до висновку, що, вимогу позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2022 до дня поновлення на роботі у розмірі 110  330, 76 грн, потрібно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 96  933,20 грн  середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та письмовими поясненнями по суті апеляційної скарги. Апелянт вважає, що судом першої інстанції  при розгляді справи  та винесенні рішення  порушено ряд норм матеріального та процесуального права, не встановлено всіх обставин справи, що мають значення для справи,  що в своїй сукупності призвело до винесення неправосудного рішення в частині відмовлених позовних вимогах. Зокрема, позивач зазначає, що поновлення на робочому місці 31.03.2023   за наказом Мінюсту не відбулось, так як відсутній основний елемент - не відбулось реалізації учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання члена виконавчого органу АТ «Оріана». Апелянт зазначає, що згідно з наказом № 44 від 31.03.2023   він як в.о. генерального директора приступив до тимчасових, обмежених функцій управління, як підписант від імені товариства, який визначений відомостями, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ОСОБА_1 також стверджує, що  наказ Мінюсту не скасував рішення Наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022   № 19/23, а тільки скасував реєстраційну дію - відмінив засвідчення в державному реєстрі події зміни керівника, але не відновив порушених прав позивача. Тому твердження суду про те, що « ОСОБА_1 приступив до виконання своїх обов?язків після незаконного звільнення 31.03.2023  » є помилковим висновком та не відповідає фактичним обставинам справи, так як право позивача не відновлено у належний спосіб.
Звертає увагу, що станом на 31.03.2023   контракт № 755 від 04.09.2018   залишався розірваним, повноваження Савчука як в.о. генерального директора та члена дирекції відповідача - не поновлені, тобто не відбулось реалізації учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання члена виконавчого органу АТ «Оріана». Окрім того,  на думку позивача,  рішенням Наглядової ради АТ «Оріана» № 25/2023  від 18.04.2023 позивача повинно було бути поновлено на займаній посаді, укласти з ним контракт, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тільки після вчинення даних дій, за наявності для того підстав та обставин – розірвати з ним трудові відносини, розірвати новий контракт та видати трудову книжку, сплатити компенсацію, видати розрахунок при звільненні.
          Також апелянт, покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 щодо застосування ст. 233 КЗпП України, наголошує, що час вимушеного прогулу починає свій відлік з 29.12.2022 , а не з 30.12.2022, як визначив суд. Враховуючи наведене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині, у якій йому відмовлено у позові та  ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Акціонерне товариство «Оріана» також звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 у справі № 909/567/23. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції при проведенні розрахунку середньої заробітної плати взято невірні дані як і кількості відпрацьованих днів, так і розміру заробітної плати. Щодо помилки при  визначенні кількості відпрацьованих робочих днів зазначає, що відповідно до табелів обліку використання робочого часу в АТ «Оріана» ОСОБА_1 в жовтні 2022 року мав лише 12 робочих днів, а в листопаді -17. Тобто, напротязі цих двох місяців позивач відпрацював всього 29 робочих днів, а не 43, як зазначено судом. Стверджує, що позивач в жовтні мав 5 днів оплачуваної відпустки,  7 днів без збереження заробітної плати  та  у листопаді – 4 дні без збереження заробітної плати.
АТ «Оріана» зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взято до увагу довідку АТ «Оріана» №1 від 02.01.2023 про суми нарахованої заробітної плати ОСОБА_1  як основу для обчислення середньої заробітної плати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Враховуючи наведене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 справу № 909/567/23 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. –головуючий суддя, судді: Гриців В.М. та Матущак О.І.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оріана» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 у справі № 909/567/23.
Об`єднано розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Оріана» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 у справі № 909/567/23 в одне провадження.
Розгляд справи відкладався на підставі поданих позивачем та відповідачем  клопотань про відкладення.
15.01.2024 до Західного апеляційного господарського суду надійшли від позивача письмові пояснення  по суті апеляційних скарг.
В судове засідання  06.02.2023 з`явилися  позивач та його представник, підтримали доводи їхньої апеляційної скарги, заперечили проти доводів апеляційної скарги відповідача, просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання 06.02.2024 не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
           За змістом частини 1 і пункту 1 частини 2  статті 202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції не визнавалася обов`язковою.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
04.09.2018 між  ВАТ "Оріана" (Роботодавець) та ОСОБА_1 (Керівник), який був в.о. голови правління згідно з рішенням Наглядової ради (протокол № 2 від 04.09.2018) уклали Контракт  № 755, відповідно до статті 1 якого управління Роботодавцем здійснюється Керівником  на умовах поєднання принципів колегіальності та єдиноначальності шляхом організації роботи колегіального виконавчого органу Роботодавця - Правління.
Пунктом 3.1 статті 1 визначено, що Керівник є посадовою особою Роботодавця і діє відповідно до повноважень, визначених для керівника  Статутом та/або покладених на Керівника згідно з рішенням Наглядової ради та /або Загальних зборів акціонерів.
Відповідно до пп. 7.3.3 п. 7.3 Контракту дія цього Контракту припиняється до закінчення строку дії Контракту у випадках, передбачених пунктами 7.4 та 7.5 цього Контракту.
Згідно з п. 7.4 Контракту Керівник може бути звільнений з посади, а Контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії за рішенням Наглядової ради.
За змістом п. 7.5 Контракту Керівник може за власною ініціативою розірвати Контракт до закінчення строку його дії. 
Відповідно до Наказу № 36 ОСОБА_1 приступив до виконання обовязків голови правління ВАТ "Оріана" з 04 вересня 2018 року (а.с.16).
28 грудня 2018 року між  ВАТ "Оріана" та   ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 1 до Контракту, якою внесено зміни в текст Контракту, а саме слова "відкрите акціонерне товариство", "в. о. Голови правління", "Голова правління" та "Правління" замінили словами "акціонерне товариство", "в. о. Генерального директора", "Генеральний директор" та "Дирекція" у відповідних відмінках (а.с.13).
28 грудня 2018року згідно з Наказом № 61   ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків в.о. генерального директора АТ "Оріана" з 28.12. 2018.
27 грудня 2022 року відбулося засідання Наглядової ради АТ "Оріана", за результатами якого складено протокол № 19/2022 від 27 грудня 2022 та прийнято рішення про: 1) припинення з 27 грудня 2022 року повноважень виконуючого обов`язки генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" ОСОБА_1 та розірвання укладеного з ним Контракту № 755 від 04 вересня 2018 на підставі  пп. 7.3.3 п. 7.3 Контракту без виплати вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України; 2) обрання з 28 грудня 2022 року ОСОБА_3 генеральним директором та членом дирекції АТ "Оріана"; 3) уповноваження ОСОБА_3 на вчинення всіх необхідних дій, пов`язаних із реєстрацією змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо припинення повноважень ОСОБА_1 та обрання ОСОБА_3 генеральним директором АТ "Оріана", а також на внесення змін щодо зміни підписанта товариства.
Відповідно до Наказу № 87-к від 29.12.2022 виконуючого обов`язки генерального директора АТ "Оріана" Савчука О. Є. звільнено з роботи  з 29 грудня 2022  на підставі пп. 7.3.3. п. 7.3. Контракту № 755 від 04 вересня 2018  згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених Контрактом.
11 січня 2023 року   ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2022 № 1001201070056000740, за результатом розгляду якої 31 березня 2023 року Міністром юстиції України винесено наказ № 1188/5 про задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2022. № 1001201070056000740 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Михайляком Михайлом Богдановичем щодо АТ "Оріана" (ідентифікаційний код 05743160).
В березні 2023 Савчук О. Є. звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Оріана" про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Оріана", оформленого протоколом № 19/2022 від 27 грудня 2022 року та скасування реєстраційного запису № 1001201070056000740 (справа № 909/195/23).
31 березня 2023 року на підставі наказу Міністра юстиції України № 1188/5 від 31.03. 2023 ОСОБА_1 підписав наказ № 44 "Про виконання обов`язків" та приступив до виконання обов`язків генерального директора АТ "Оріана" 31 березня 2023.
Зі змісту протоколу засідання Наглядової ради АТ "Оріана" № 25/2023  від 18.04. 2023 вбачається, що Наглядовою радою прийнято рішення про припинення повноважень  в. о.генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" Савчука О. Є. з 18 квітня 2023 року та розірвання укладеного з ним Контракту № 755 від 04.09.2018; обрання з 19 квітня ОСОБА_4 в. о. генерального директора - члена  дирекції АТ "Оріана".
Відповідно до Наказу в.о. генерального директора АТ "Оріана" № 71-к від 28.04.2023 ОСОБА_4 приступив до виконання обовязків в.о. генерального директора АТ "Оріана" з 28 квітня 2023 року на умовах визначених Контрактом № 02/2023 від 19 квітня 2023.
28.04.2023 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 7.3.3. п. 7.4. Контракту № 755 від 04 .09.2018 згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених Контрактом.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2023 у справі  № 909/195/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача АТ "Оріана" визнано недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Оріана", оформлене протоколом № 19/2022 від 27 грудня 2022 року.
З врахуванням викладених обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом  про визнання незаконним та скасування наказу про припинення його повноважень виконуючого обов`язки генерального директора, поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
          Статтею 43     Конституції України  передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно зі  статтею 3 КЗпП України  до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до  статті 4 КЗпП України  законодавство про працю складається з цього  Кодексу    та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
У  статті 5-1 КЗпП України  держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
У  статті 21 КЗпП України  вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Підстави припинення трудового договору встановлено  статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39цьогоКодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями  40,  41,  43,  43-1     цього  Кодексу  і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) -  статтею 45 цього Кодексу.
Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.
Відповідно до частини першої  статті 152 Цивільного кодексу України  акціонерне товариство є господарським товариством, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.
Відповідно до змісту частини першої  статті 167 ГК України  корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно із частиною третьою  статті 167 ГК України  під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.
Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга  статті 97 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції наглядової ради належить обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу.
АТ "Оріана" є юридичною особою та діє на підставі статуту АТ "Оріана", затвердженого позачерговими загальними зборами ВАТ "Оріана" (протокол позачергових загальних зборів ВАТ "Оріана" від 08 листопада 2018 року №11) .
Згідно з п. 17.1 Статуту  Наглядова рада є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та Законом України "Про акціонерні товариства", здійснює управління товариством, а також контролює та регулює діяльність дирекції.
До виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення повноважень генерального директора, обрання членів дирекції (директорів) за поданням генерального директора та припинення їх повноважень (п. 17.3 (12) Статуту).
В п. 18.2 Статуту визначено, що очолює та керує діяльністю дирекції - генеральний директор, який обирається та повноваження якого припиняються Наглядовою радою.
Відповідно до п. 18.15 Статуту Наглядова рада має право у будь-який момент прийняти рішення про припинення повноважень генерального директора та/або директора та розірвання з ним трудових відносин, а також трудового контракту. Таке рішення Наглядова рада має право прийняти незалежно від строку перебування обраної особи на посаді генерального директора та/або директора.
Згідно з п. 18.16 Статуту повноваження особи, яка була обрана на посаду генерального директора та/або директора, припиняються в момент прийняття Наглядовою радою рішення про припинення повноважень генерального директора та/або директора, якщо інше не встановлено в рішенні Наглядової ради. Наслідком прийняття Наглядовою радою рішення про припинення повноважень генерального директора є розірвання з ним трудового договору (контракту) та припинення трудових відносин із товариством.
Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2023 у справі  № 909/195/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача АТ "Оріана" визнано недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Оріана", оформлене протоколом № 19/2022 від 27 грудня 2022 року.
Вказаним судовим рішенням встановлено, що засідання Наглядової ради АТ «Оріана», яке відбулося 27.12.2022, є неправомочним, оскільки проведено за відсутності кворуму (були присутні 2 члени із 5), відтак, прийняті на ньому рішення слід визнати недійсними.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2023 у справі  № 909/195/23 набрало законної сили.
Як вбачається зі змісту Наказу АТ "Оріана" № 87-к від 29.12.2022, який є предметом спору у даній справі,  він був прийнятий на підставі рішення Наглядової ради АТ "Оріана  № 19/2022 від 27.12.2022. Наказ  про звільнення є похідним від рішення Наглядової ради про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора та члена дирекції АТ «Оріана» ОСОБА_1 та звільнення його з роботи з 29.12.2022.
Відповідно до ч. 2  ст. 173 ГПК України  похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Отже, вирішивши питання про неправомірність рішення Наглядової ради відповідача, суд має вирішити питання щодо незаконного звільнення з посади такої посадової особи відповідно до закону.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується  з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 87-к від 29 грудня 2022 року про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ "Оріана" Савчука О. Є. та звільнення з роботи 29 грудня 2022 підлягає до задоволення.
Статтею 43 Конституції України  визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст.  2,  36,  40,  41 КЗпП України).
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у  ст. 5-1 КЗпП України  правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Водночас, враховуючи те, що даний спір є корпоративним, а трудові відносини позивача безпосередньо випливають з його корпоративних прав, за висновком суду,  закон  не наділяє орган, який вирішує серед іншого і трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту порушених трудових прав, ніж зазначений в ч. 1  ст. 235 КЗпП України, а відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось з порушенням установленого  законом  порядку, суд зобов`язаний поновити позивача на попередній роботі (посаді).
Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Щодо позовних вимог про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді в. о. генерального директора АТ "Оріана".
Як зазначалося вище, 18.04.2023 Наглядовою радою прийнято рішення про припинення повноважень  в. о. генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" Савчука О. Є. з 18.04.2023 та розірвання укладеного з ним Контракту № 755 від 04.09.2018 ; обрання з 19.04. 2023   ОСОБА_4 в. о. генерального директора - члена дирекції АТ "Оріана".
Як зазначалося вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про  незаконне звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі наказу № 87-к від 29.12.2022.
Проте, оскільки позивач був повторно звільнений 18 квітня 2023 року рішенням Наглядової ради «Про припинення повноважень в. о. генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" Савчука О. Є. з 18.04. 2023 та з ним розірвано Контракт № 755 від 04.09. 2018 і таке рішення Наглядової ради не скасовано, тобто, є чинним, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неможливість поновлення позивача на посаді  в.о. генерального директора АТ «Оріана», оскільки такий спосіб захисту буде неефективним і не відновить порушеного права ОСОБА_1 .
Що стосується вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2022 до дня поновлення на роботі у розмірі 110  330, 76 грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 дійшла висновку, що: "Середній заробіток за ч. 2      ст. 235 КЗпП України  за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах".
Середній заробіток працівника визначається відповідно до  ст. 27 Закону «Про оплату праці»  за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим  постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100  .
Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 , нарахування виплат у всіх   випадках   збереження   середньої заробітної   плати  провадиться,   виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абз. 1, 2 п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, судом першої інстанції правильно взято до уваги положення ч. 6 ст. 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану",  в яких визначено, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми ст. 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів),  ч. 1  ст. 65 (граничні норми застосування надурочних робіт), ч. ч. 3-5  ст. 67 (перенесення святкових/неробочих днів), ст. 71 (заборона роботи у вихідні дні). Винятковий порядок застосування такої роботи, ст. 73 (святкові і неробочі дні), 781 (неврахування святкових і неробочих днів при визначенні тривалості щорічних відпусток) КЗпП та ч. 2 ст. 5 Закону України "Про відпустки" (визначення тривалості відпусток). Інших положень, які б змінювали правило нарахування розміру середньої заробітної плати в частині кількості робочих днів (які мають бути оплачені незаконно звільненому працівнику), у зв`язку із введенням воєнного стану та зміною режиму роботи підприємства чинним законодавством не передбачено.
          У    матеріалах справи наявна довідка АТ "Оріана" від 02 січня 2023 про нараховану заробітну плату з 01 січня 2022 по 29 грудня 2022, середньоденна заробітна плата   ОСОБА_1 становить 1  491, 28 грн  (31 221,26 грн + 32 903,95 грн = 64 125,21 грн; 64 125,21 грн : 43 робочі дні).    
Так, судом першої інстанції зроблено висновок, що враховуючи те, що розрахунковою величиною відповідно до Порядку № 100, є нарахована позивачу середньоденна заробітна плата у розмірі 1  491, 28грн, а час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , з 30 грудня 2022 по 30 березня 2023 становить  65 робочих днів, то за час вимушеного прогулу виплаті підлягають 96  933, 20грн (1 491,28 грн х 65 робочих днів) середнього заробітку.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо періоду вимушеного прогулу з 30.12.2022 по 30.03.2023 і відповідно розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, розраховуючи період вимушеного прогулу,  виходив  з того, що оскільки після незаконного звільнення (29 грудня 2022), на підставі наказу Міністра юстиції України № 1188/5 від 31 березня 2023, ОСОБА_1 підписав наказ "Про виконання обов`язків" та приступив до виконання обов`язків генерального директора АТ "Оріана" 31 березня 2023 і виконував повноваження генерального директора понад півмісяця до повторного його звільнення (18.04.2023), то часом вимушеного прогулу потрібно вважати з 30.12. 2022  по 30.03.2023.
Таких висновків суд першої інстанції дійшов, встановивши, що винесення Міністром юстиції Наказу в поряду розгляду скарги про скасування реєстраційних дій вчинених приватним нотаріусом як реєстратором, щодо внесення змін та відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо керівника юридичної особа: АТ «Оріана» є фактичним призначенням чи поновленням особи на роботі та на посаді, в розумінні Корпоративних правовідносин, корпоративного права а також Кодексу Законів про працю в Україні.
Однак, суд першої інстанції в цілому не взяв до уваги розмежування правовідносин в сфері державної реєстрації та реєстраційних дій та Корпоративних правовідносин в сфері управління акціонерними товариствами, залишивши поза увагу галузеві спеціалізовані нормативно - правові акти, які регулюють порядок призначення, поновлення та звільнення керівника акціонерних товариств, вищим органом управління. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що поновлення позивача на посаді здійснюється не шляхом скасування записів у ЄДРПОУ, а шляхом видання відповідного рішення Наглядової ради АТ «Оріана», викладеного у формі Протоколу, тобто в той  самий спосіб що і припинення повноважень та перебування на посаді.
Так, згідно наказу Міністерства юстиції України від 31 березня  2023   №1188/5 та висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 20 лютого  2023  скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 29.12.2022  № 1001201070056000740 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Михайляком Михайлом Богдановичем щодо Акціонерного товариства «Оріана» (ідентифікаційний код юридичної особи05743160). Дана реєстраційна дія від 29.12.2022  № 1001201070056000740 вчинена щодо зміни керівника АТ «Оріана» і здійснена приватним нотаріусом як державним реєстратором на підставі прийнятого Наглядової радою АТ «Оріана» відповідного рішення, оформленого протоколом №  19/2022 від 27.12.2022. За результатами перевірки відомостей, які містяться в ЄДР, Колегією встановлено, що підставою для проведення оскаржуваної реєстраційної дії слугував, крім іншого, протокол засідання Наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022  №19/2022  . Колегія зазначила, що частиною четвертою статті 51 Закону України «Про акціонерні товариства» (у редакції, чинній на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії) визначено, що член наглядової ради повинен виконувати свої обов?язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі. Крім того, пунктом 17.5 статуту Товариства (у редакції, чинній на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії) встановлено, що наглядова рада складається з 5 (п?яти) осіб, включаючи Голову Наглядової ради, що суперечить поданому протоколу для проведення оскаржуваної реєстраційної дії, в якому зазначено, що Наглядова рада складається з 4 (чотирьох) осіб. Колегія встановила, що Протокол є неналежним документом для проведення державної реєстрації, пов?язаної зі зміною керівника АТ «Оріана», та суперечить приписам статуту Товариства, а також Закону України «Про акціонерні товариства».
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 28 Закону підставою для відмови у
державній реєстрації є випадок, коли документи суперечать вимогам Конституції та законів України.
Отже, враховуючи вищевикладене, приватний нотаріус Михайляк М.Б. повинен був відмовити у державній реєстрації з підстав, що визначені пунктом 5 частини першої статті 28 закону.
3 огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства юстиції України  від 31 березня  2023   скасовано реєстраційну дію, а не протокол засідання Наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022  №19/2022.
Отож, протокол засідання Наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022  № 19/2022, яким саме і порушено право на працю позивача залишався чинним до 18 квітня  2023  року - до моменту винесення рішення Наглядової ради за протоколом № 25/2023  від 18.04.2023, яким скасовано попередньо винесене ними ж рішення від 27.12.2022.
Колегія суддів зазначає, що реєстраційна дія від 29.12.2022  № 1001201070056000740 - це наслідок корпоративних дій Наглядової ради відповідача, а не самостійних дій позивача. Позивач не звільняв будь-якого іншого директора відповідача, а відсторонив його на час здійснення власних повноважень до прийняття рішення Наглядовою радою Товариства.
Державний реєстратор, а в даному випадку приватний нотаріус Михайляк М.Б., під час проведення державної реєстрації на підставі перевірки вичерпного переліку документів лише засвідчив факт, тобто виконав функцію легалізації події. Виконання цієї функції не передбачає і не наділяє його повноваженнями перевірки (контролю) за тим, чи документи містять відомості, передбачені законом, відповідальність за відповідність яких законодавству покладається на осіб, які подали заяву щодо проведення такої реєстрації. (Позиція щодо реєстраційних дій висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 березня  2019  року у справі № 826/1186/17. 
Отже, Міністерство юстиції України, скасовуючи реєстраційну дію 31.03.2023, що вчинена 29.12.2022  № 1001201070056000740, фактично відновило дію попередньої реєстраційної дії, а не відновило порушених прав позивача шляхом його прийняття членом дирекції АТ «Оріана» або укладення з ним контракту чи  виданням наказу/розпорядження, які б забезпечили реалізацію позивача права на працю. Тобто, наказ Мінюсту не скасував рішення наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022   № 19/23, а тільки скасував реєстраційну дію - відмінив засвідчення в державному реєстрі події зміни керівника, але не відновив порушених прав позивача.
Тому твердження суду першої інстанції  про те, що « ОСОБА_1 приступив до виконання своїх обов?язків після незаконного звільнення 31.03.2023  » є помилковим висновком та не відповідає фактичним обставинам справи, так як право позивача не відновлено у належний спосіб.
Станом на 31.03.2023   Контракт № 755 від 04.09.2018   залишався нерозірваним, повноваження Савчука як в.о. генерального директора та члена дирекції відповідача - не поновлені, тобто, не відбулось реалізації учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання члена виконавчого органу АТ «Оріана». В подальшому, повторно Наглядовою радою прийнято рішення від 18.04.2023 про припинення повноважень в. о. генерального директора та члена дирекції АТ "Оріана" Савчука О. Є. з 18 квітня 2023 та розірвання укладеного з ним Контракту № 755 від 04.09.2018; обрання з 19 квітня 2023 р. Кучерявого Р. І. в. о. генерального директора - члена дирекції АТ "Оріана".
Отже, враховуючи вищевикладене, час вимушеного прогулу позивача потрібно рахувати з  30.12.2022 по 18.04.2023.
          Враховуючи Порядок № 100, розрахунковою величиною відповідно є нарахована позивачу середньоденна заробітна плата у розмірі 1  491, 28 грн.
          Згідно з п.2.27  Інструкції  «Про порядок ведення трудових книжок працівників» (нова редакція Наказу Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001, зареєстровано в Мінюсті 17.08.1993 № 110) днем звільнення працівника вважається останній день роботи.
         Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку  про  нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.12.2022.
         Суд також зазначає, що  позивач у позовній заяві не зазначає конкретного періоду, за який він просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а зазначає лише: до дня поновлення на роботі, а суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про неможливість його поновлення, проте, визначив період вимушеного прогулу з  30.12.2022 по 18.04.2023.
          Згідно з довідкою АТ «Оріана» від 02.01.2023, виданої Савчуку О.Є., в ній є інформація про нараховану заробітну плату лише за 2022 рік. Будь-яка інформація щодо робочих днів ОСОБА_1 у 2023 році в матеріалах справи відсутня.
          Суд апеляційної інстанції, здійснивши розрахунок  кількості робочих днів у період з 30.12.2022 по 18.04.2023 (калькулятор робочих днів в Україні), дійшов висновку , що  робочих днів було 78. 
         Відтак, середньоденну заробітну плату у розмірі 1  491, 28 грн * на 78 днів = 116  298,0 грн.
           Оскільки позивачем заявлено до стягнення  110  330,76 грн , суд не може вийти  за межі позовних вимог, тому  позовній вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України підлягають задоволенню в сумі 110  330,76 грн.
          Щодо твердження представника АТ «Оріана»,  викладених в апеляційній скарзі, про помилки при визначенні кількості відпрацьованих днів  та визначенні розміру заробітної плати, суд апеляційної інстанції зазначає таке.. 
          Судом першої інстанції в ході проведення розрахунку середньої заробітної плати  за час вимушеного прогулу взято  за основу довідку АТ «Оріана» № 1 від 02.01.2023 та визначено розмір середньої заробітної плати за останні два календарні місяці роботи (жовтень-листопад 2022 року), таким чином суд зробив висновок, що позивач відпрацював 43 робочі дні. Разом з цим, апелянт звертає увагу, що  відповідно до табелів  обліку використання робочого часу в АТ «Оріана» ( долучених відповідачем до апеляційної скарги) Савчук О.Є.  в жовтні 2022 року мав лише 12 робочих днів, а в листопаді-17. Тобто, впродовж цих двох місяців позивач відпрацював всього 29 робочих днів, а не 43, як встановлено судом. Окрім того, позивач впродовж  п`яти днів жовтня 2022 року перебував у оплачуваній відпустці. 
         Таким чином, на думку відповідача, суми нарахованої заробітної плати, вказані в довідці самого відповідача АТ «Оріана» № 1 від 02.01.2023 року взяті судом за основу при обчисленні середньої заробітної плати для нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу містили також і виплати, які не можна брати для обрахунку середньої заробітної плати.
          Відповідно до приписів частин першої та третьої ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що АТ «Оріана», будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції, будучи присутнім в судових засіданнях, не скористалась своїм правом на подання доказів, а саме табелів обліку робочого часу, на які посилається в апеляційній скарзі та які долучає в суд апеляційної інстанції, тобто, не подав доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 
Колегія суддів не вбачає в доводах відповідача «винятковості випадку» чи зазначення «причини, що об`єктивно не залежать від особи», тому прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів, табелів обліку робочого часу, без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. 
Колегія суддів зазначає, що згідно ч.ч. 1-3  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У відповідності до  ст. 76 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту  ст.77 ГПК України  вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням  закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України  встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з положеннями 13  Господарського процесуального кодексу України. судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 5  статті 236 Господарського процесуального кодексу України  обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із  статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1  ст.14    Господарського процесуального кодексу України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього  Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2,  13,  14, 76-79 ГПК України, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів є більш вірогідними та достатніми. В свою чергу відповідачем- належними та допустимим доказами не спростовано висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задоволити. 
В задоволенні апеляційної скарги Акціонерного Товариства «Оріана» відмовити.
З огляду на те, що суд частково задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
                                                                ПОСТАНОВИВ:
1.              Апеляційну скаргу   Акціонерного товариства «Оріана» залишити без задоволення.
2.              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
3.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 року у справі 909/567/23 скасувати в частині стягнення з акціонерного товариства "Оріана" (вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; ідентифікаційний код 05743160) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 96 933 (дев?яносто шість тисяч дев?ятсот тридцять три) грн 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня  2022   до 30 березня  2023   з утриманням з цієї суми податків й інших обов?язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України.
4.           В цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з акціонерного товариства
"Оріана" (вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; ідентифікаційний код 05743160) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 110  330, 76 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 по 18 квітня 2023 з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України.
5.          В решті рішення залишити без змін.
6.          Стягнути з акціонерного товариства «Оріана» (вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; ідентифікаційний код 05743160) в дохід державного бюджету  судовий збір в розмірі 5  368,00 грн за розгляд справи в судді першої інстанціїї. 
7.          Стягнути з акціонерного товариства «Оріана» (вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300; ідентифікаційний код 05743160) в дохід державного бюджету  4026,00 грн судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанціїї.
8.          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Оріана» залишити за скаржником.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 19.02.2024.
Головуючий суддя                                                                      Н.М. Кравчук
судді                                                                                           В.М. Гриців
                                                                                                    О.І. Матущак