Дата документу 15.01.2024 Справа № 337/3996/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 337/3996/23                                        Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
№ 22-ц/807/104/24                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.
№ 22-ц/807/104/24-2
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року та додаткове рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,
ВСТАНОВИВ

В липні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що  ОСОБА_1 , у період з 1992 року по 2016 рік працював у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ". 15.09.2016 року звільнився з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" за власним бажанням, наразі не працює. Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів за місцем роботи отримав професійне захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В.ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна)( приглухуватість третього ступеня ( з помірним ступенем зниження слуху)- за класифікацією Остапкович В.О. та Пономарьової Н.І.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.03.2023 року датою встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями є 21.02.2023 року. Зазначене захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (24 роки 3 місяці). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (п.18 Акту).

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 165613 від 19.06.2023 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 50%.
Отримання позивачем професійного захворювання призводить його до фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачем. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач не може вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Окрім цього позивач має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє йому душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивачу 56 років, з яких значну частину життя (понад 24 роки) він працював за робітничим професійним напрямком на підприємстві відповідача, інших спеціальностей він не має. Однак, станом не теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи, за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. Позивач оцінює спричинену йому відповідачем моральної шкоду, в грошовому вимірі в розмірі 50 000 грн.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 50 000 грн., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Додатковим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 в особі адвоката Біліченко О.О. задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення моральної шкоди із урахуванням вимог податкового законодавства України на час виконання судового рішення; додаткове рішення змінити в частині зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1,00 грн.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції визначив суму відшкодування моральної шкоди без вирахування сум податків, а також розмір стягнутих витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн є завищеним. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апелянта, посилаючись на їх безпідставність, оскільки такі зводяться до переоцінки доказів, які вже були досліджені судом першої інстанції, і яким надано належну та правильну оцінку.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів звертає увагу, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року оскаржується відповідачем в частині незазначення в сумі відшкодування моральної шкоди сум податків, а тому в іншій частині зазначене рішення не переглядається.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , у період з 1992 року по 2016 рік працював у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ". 15.09.2016 року звільнився з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" за власним бажанням, наразі не працює. Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів за місцем роботи отримав професійне захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В.ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна)( приглухуватість третього ступеня ( з помірним ступенем зниження слуху)- за класифікацією Остапкович В.О. та Пономарьової Н.І.
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.03.2023 року датою встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями є 21.02.2023 року. Зазначене захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (24 роки 3 місяці). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (п.18 Акту).

Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21.02.2023 року № 224, виданого ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ», позивачу встановлено професійні захворювання: « Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В.ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна)( приглухуватість третього ступеня ( з помірним ступенем зниження слуху)- за класифікацією Остапкович В.О. та Пономарьової Н.І.Захворювання професійні».

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, дата складання 27.03.2023 року (Форма П-4): ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 34 роки 08 місяців, у тому числі у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 24 роки 03 місяці, посада: водій автотранспортних засобів. Професійне захворювання встановлене 21.02.2023 року (остаточний діагноз) : хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В.ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна)( приглухуватість третього ступеня ( з помірним ступенем зниження слуху)- за класифікацією Остапкович В.О. та Пономарьової Н.І. Захвоювання професійне.

Згідно п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.03.2023 року, причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) - наявність на робочому місці водія автотранспортних засобів управління автомобільного транспорту ПАТ «Запоріжсталь» Пенькова Є.І. шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: - запиленість повітря робочої зони –кремнію діоксин кристалічний з вмістом пилу 2-10 %- 4,45-4,79 мг/м3 при ГДК- 4,0 мг/м3; виробничий шум- 81,0-82,5 дБ(А) при ГДК 80,0 дБ(А).

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 165613 від 19.06.2023 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності первинно, причина інвалідності: професійне захворювання.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125082 від 19.06.2023 року – ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 50 %.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції було враховано конституційну значимість здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час її заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд прийшов до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та достатньою сатисфакцією зазначених моральних страждань є 50 000 грн. при цьому суд вказав, що обмеження її розміру для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб. 

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції взяв до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу та, визначаючи суму відшкодування таких витрат, виходив із характеру виконаної роботи адвокатом, принципу співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018р. у справі № 180/683/13-ц визнав незаконним оподаткування суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої за рішенням суду, зазначивши, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, підлягають оподаткуванню, крім сум, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податків унаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю.

Колегія суддів також наголошує на тому, що після змін до пп. 164.2.14 ПКУ згідно Закону № 466-IX, які діють із 23.05.2020 року, до оподаткованого доходу включають дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовують на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. 

Вказане свідчить на користь працівника, якому за рішенням суду відшкодовується майнова та немайнова шкода, спричинена його здоров`ю, з якої не відраховується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. А тому доводи скарги про необхідність стягнення на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. з урахуванням такого податку та збору порушує права працівника та суперечить зазначеним вище приписам податкового кодексу, а також наведеній правовій позиції Верховного Суду.

Відтак, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правильно визначив суму відшкодування моральної шкоди без урахування податків та зборів.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вірно виходив з наявності підстав для часткового задоволення стягнення таких витрат.

Представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги від 27 липня 2023 року, укладений між адвокатом Біліченко О.О. та Пеньковим Є.І. (а. с. 10-11), акт приймання виконаних робіт/послуг № 1 (за договором про надання правової допомоги від 27.07.2023) на загальну суму 10 000,00 грн (а. с. 12), квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 27 липня 2023 року н суму 10 000,00 грн (а. с. 13), ордер серії АР № 1130193 від 27.07.2023 р. (а. с. 60). 

Судова колегія вважає правильним виснування суду першої інстанції щодо часткового стягнення з відповідача зазначених витрат.

Згідно із частиною першою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог частин першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.

Враховуючи, що адвокат Біліченко О.О. неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними заявами про відшкодування моральної шкоди з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», обставини справ і позовні заяви є ідентичними, а тому їх складання не потребує затрати значного часу, включаючи підготовку до їх розгляду, збір доказів тощо, складання позову; кількість документів по справах є аналогічною та не потребує додаткового їх витребування, у судовому засіданні адвокат Біліченко О.О. участі не приймав, вчинення тих чи інших дій, не є співмірними, а різні за ступенем складності послуги (ознайомлення з матеріалами справи, складення відповіді на відзив, узгодження із клієнтом правової позиції тощо) є необґрунтованими та надмірно завищеним показником. При цьому, судом було враховано заперечення відповідача щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Доводи скарги про необхідність зменшення таких витрат до 01,00 гривні є неспроможними, оскільки наведені відповідачем аргументи є аналогічні доводам заперечень проти стягнення таких витрат, які судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення були враховані. 

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається. 

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження. 

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 – адвокатом Біліченком О.О. заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним додаткових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн за складання відзиву.

Відзив підписаний адвокатом Біліченком О.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 27.07.2023 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу у даній справі, судова колегія враховує наступне.

Представником позивача надані докази надання позивачу правової допомоги та її оплати, в справі міститься розрахунок витрат на правничу допомогу, перелік виконаних робіт (а. с. 139-141). 

Розмір заявлених витрат не суперечить вимогам розумності та справедливості. 

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, ураховуючи складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, встановлені обставини, надані ОСОБА_2 докази, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження підлягають стягненню з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 374, 375,376, 382 ЦПК України, суд,–

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року по цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалось.

Додаткове рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Повне судове рішення складено 15 січня 2024 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков