П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/457/22	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
рішення суду першої інстанції
прийнято 22.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:
У січні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови від 22.11.2021 року № 000004 про накладення штрафу в сумі 51 000 грн. та № 000005 про накладення штрафу в сумі 51 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що вона не є особою, яка вводила в обіг продукцію – іграшки, країна-виробник яких Китай, про що нею було повідомлено посадових осіб контролюючого органу під час складання акту перевірки та надано відповідні докази придбання товару (іграшок) у постачальника, якого згідно наданих позивачкою документів відповідач міг встановити. Однак, відповідач не надав жодної оцінки цим обставинам і неправомірно, на її думку, застосував до неї штрафні санкції 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області  подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вказував на те, що під час проведення планової перевірки характеристик продукції ФОП ОСОБА_1 в магазині «Супер-Маріо» за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , комплекс магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було виявлено порушення позивачем вимог законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, а саме на іграшках та їх пакуванні було відсутнє найменування, зареєстрована торгова марка, контактна поштова адреса імпортера в Україні.
Апелянт посилався на те, шо суд першої інстанції, вирішуючи справу, дійшов помилкового висновку, що надана ФОП ОСОБА_1 інформація дає можливість ідентифікувати особу, що ввела продукцію в обіг та відповідає вимогам визначеним законодавством для первинних документів, що містить відомості про господарську операцію.
В апеляційній скарзі вказано, що позивачем у справі була надана контролюючому органу накладна, яка як вважає позивач, підтверджувала інформацію надану в поясненнях щодо придбання товару в магазині «Игрушки 7», контейнер 300-302, вул. Аеропортська, 7 (7 км) м. Одеса. Однак, враховуючи недоліки наданого документу, а саме, накладна не містила обов`язкові для неї реквізити, за якими можливо встановити суб`єкта господарювання, вона не була прийнята Головним управлінням до відома.
Посилаючись на положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», за нормами якої у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію, відповідач наполягав на правомірності застосування до позивачки штрафних санкцій.
Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
Від позивачки до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача у справі, у якому посилаючись на хибність та необгрунтованість доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи загалом тим, що скаржником не спростовано висновків суду першої інстанції про задоволення позову, не доведено правомірності прийнятих постанов.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що 07.09.2021 оку, на підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби у Миколаївській області від 02.09.2021 р. № 4274-ОД та направлення на проведення перевірки від 06.09.2021 р. № 47, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області була проведена планова перевірка характеристик продукції ФОП ОСОБА_1 в магазині «Супер-Маріо» за адресою: комплекс магазинів Хуторок», Миколаївська область, Первомайський район, с. Грушівка, вул. Первомайська 1В/1-25.
За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 07.09.2021 р. № 000034, відповідно до висновків якого виявлено порушення вимог законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, а саме: п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”, що виразилось у введенні в обіг продукції (іграшок), яка не відповідає встановленим вимогам, зокрема, на іграшках, пакуванні або в документах, що супроводжують іграшку відсутні найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстрована торгівельна марка, контактна поштова адреса імпортера в Україні, що не відповідає п. 27 Регламенту № 151 та ст. 8 Закону № 2735.
Порушення встановлено щодо наступної продукції:
-          іграшка «Конструктор» ROBOCAR POLI, артикул 3607 С, штрих код 6975666260669, країна-виробник: Китай, дата виготовлення – 2021 рік;
-          іграшка «Конструктор» ROBOCAR POLI, артикул 3601 С, штрих код 6975666260614, країна-виробник: Китай, дата виготовлення – 2021 рік;
До акту позивачка надала пояснення щодо неможливості повернення продукції постачальнику та приведення її у відповідність прийнято рішення щодо утилізації продукції.
З урахування виявлених порушень відповідачем були прийняті рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08.09.2021 року № 115, 116, 117, 118 шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та приведення продукції у відповідність до встановлених вимог.
Відповідачем були надані рішення про вжиття обмежувальних заходів шляхом тимчасової заборони наданні продукції на ринку та приведення продукції у відповідність до встановлених вимог, термін виконання 08.11.21 р. Рішення направлено рекомендованим листом позивачці 08.11.21 р. та отримано нею.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач вказувала на те, що нею були надані пояснення до акту перевірки від 17.11.2021 року, складеному посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області стосовно придбання іграшок, щодо яких встановлені порушення та зазначила, що вона не є особою, яка ввела в обіг вказані іграшки, оскільки вони були придбані нею у магазині «Ігрушка 7», що розташований на ринку « 7 км» в м. Одесі (контейнера 300-302). Позивач також вказала, що при придбанні товару продавець надав їй супроводжуючі документи – накладні, в яких містився перелік придбаного товару, його кількість, вартість та дата придбання, тому підстав для сумніву у їх достовірності у неї не було.
Також позивачем був наданий до суду акт приймання на утилізацію від 23.11.2021 року № 43, підписаний виконавцем – ТОВ «Виробниче об`єднання «Екохім» та замовником - ФОП ОСОБА_1 , згідно якого іграшки, щодо яких були встановлені порушення прийняті на утилізацію.
Відповідачем у справі не заперечується, що позивачем були надані пояснення стосовно виявлених порушень та в якості накладної на товар наданий документ від 29.08.2021 року № 7413/І, який не було прийнято до уваги контролюючим органом через невідповідність його вимогам до первинних документів, які встановлені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
З огляду на встановлені порушення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Миколаївській області було прийнято постанови від 22.11.2021 р. за № 000004 та № 000005, згідно яких на позивача накладено штрафи у розмірі 51 000 грн. за кожною постановою.
Не погоджуючись з вказаними постановами, позивач оскаржила їх до суду першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими позивачкою під час проведення перевірки доказами, зокрема, накладною від 29.08.21 р. № 1413/I товар, іграшки «Конструктор «ROBOCAR POLI, aртикул 3601, 3607 C були придбані у постачальника з торговою маркою «ИГРУШКИ7» в магазині в АДРЕСА_2 , контейнер НОМЕР_1 (ФОП ОСОБА_2 ), скріншотами замовлень, фото отриманої продукції від постачальника та ін. підтверджується отримання нею зазначеного товару від постачальника, якого можна ідентифікувати. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлюються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» № 2735 (далі – Закон № 2735).
Положеннями статті 4 Закону № 2735 визначено, що метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Згідно ст. 10 Закону № 2735, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 2735, з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, зокрема, проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).
Згідно ст. 22 Закону № 2735, заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
За положеннями ч. 1 ст. 23 Закону № 2735, під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23-1 цього Закону.
Згідно ч. 2 ст. 23 Закону № 2735 при проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції (ч. 3 ст. 23 Закону № 2735).
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону № 2735, предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Частиною 7 цієї статті передбачено, що під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції , а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції. документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Згідно ч. 12 ст. 23 Закону № 2735, у разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, передбачених пунктами 1 і 6 частини сьомої цієї статті, вживає заходів щодо визначення виробника такої продукції або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, особи, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, а також всіх осіб, яким відповідний суб`єкт господарювання поставив таку продукцію.
Після визначення виробника або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, орган ринкового нагляду розпочинає проведення перевірки характеристик такої продукції в її виробника або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, та визначає всю послідовність суб`єктів господарювання в ланцюгу постачання такої продукції.
Статтею 24 Закону № 2735 визначені особливості проведення перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів
Так, органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів: 1) планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду; 2) позапланові.
Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом "а" пункту 2 частини першої цієї статті: 1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є: а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування; а-1) за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання; б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам; в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією;
На наступних етапах перевірки можуть бути проведені: а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції; б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 2735, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Частиною 5 статті 8 Закону № 2735 передбачено, що суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію; 2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію (ч. 6 ст. 8 Закону № 2735).
Згідно частини 7 статті 8 Закону № 2735, у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735, до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 45 Закону № 2735 передбачені підстави звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності.
Так за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 2735, виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.
У статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та ознаку відповідності» наведені наступні визначення: введення в експлуатацію - використання продукції за її призначенням споживачем (користувачем) в Україні в перший раз; введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз; знак відповідності технічним регламентам - маркування, за допомогою якого виробник вказує, що продукція відповідає застосовним вимогам, визначеним у технічних регламентах, якими передбачене нанесення цього маркування; надання на ринку - будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання чи використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності; розповсюдження - надання продукції на ринку після введення її в обіг; розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку; технічний регламент - нормативно-правовий акт, в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим. Він може також включати або виключно стосуватися вимог до термінології, позначень, пакування, маркування чи етикетування в тій мірі, в якій вони застосовуються до продукції, процесу або методу виробництва; Терміни "користувач", "ланцюг постачання продукції", "постачання продукції", "суспільні інтереси" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Згідно ст. 11 Закону України «Про технічні регламенти та ознаку відповідності» (далі Закон № 124), продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами - також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
Відповідність продукції вимогам технічних регламентів може бути забезпечена шляхом застосування національних стандартів та/або інших технічних специфікацій, посилання на які містяться у відповідних технічних регламентах. У технічному регламенті зазначається, чи відповідність продукції таким національним стандартам та/або іншим технічним специфікаціям є єдиним способом, чи одним із способів задоволення вимог цього технічного регламенту.
Згідно ст. 29 Закону № 124, у випадках, визначених у технічних регламентах, на продукцію та/або на інші об`єкти, що зазначені в таких технічних регламентах (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам. Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт згідно з правилами та умовами нанесення зазначеного знака.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 р. № 151 затверджено Технічний регламент безпечності іграшок.
Відповідно до п. 10, 11 Технічного регламенту безпечності іграшок виробники вказують на іграшці своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу, а у разі, коли це не є можливим, - на її пакуванні або в документі, що супроводжує іграшку. В адресі повинне зазначатися одне місце, за яким можна зв`язатися з виробником. Виробники забезпечують супроводження іграшки інструкціями та інформацією щодо безпечності згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Згідно п. 18, 19, 20 вказаного регламенту перед введенням іграшки в обіг імпортери пересвідчуються у тому, що виробником застосовано відповідну процедуру оцінки відповідності, складено технічну документацію, на іграшку нанесено знак відповідності технічним регламентам, іграшка супроводжується необхідними документами, а також виробник виконав вимоги, визначені в пунктах 9 і 10 цього Технічного регламенту. Якщо імпортер вважає або має підстави вважати, що іграшка не відповідає суттєвим вимогам щодо безпечності, визначених у пунктах 33-35 цього Технічного регламенту і додатку 1, він не вводить іграшку в обіг до приведення її у відповідність з такими вимогами. Імпортери зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг), контактну поштову адресу на іграшці, а у разі, коли нанесення відповідної інформації неможливе, - на її пакуванні або в документі, що супроводжує таку іграшку. Імпортери забезпечують супроводження іграшки інструкціями та інформацією щодо безпечності, які виконуються згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Відповідно до пунктів 26, 27 Регламенту розповсюджувачі під час надання іграшки на ринку діють згідно з вимогами, що до них застосовуються. Перед наданням іграшки на ринку розповсюджувачі перевіряють наявність на іграшці знака відповідності технічним регламентам, необхідних документів, інструкцій з експлуатації та інформації щодо безпечності, що складені згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, та виконання виробником та імпортером вимог, визначених у пунктах 9, 10 і 19 цього Технічного регламенту. Якщо розповсюджувач вважає або має підстави вважати, що іграшка не відповідає суттєвим вимогам, визначеним у пунктах 33-35 цього Технічного регламенту і додатку 2, він не надає таку іграшку на ринку України до приведення її у відповідність з такими вимогами. 
В ході розгляду даної справи встановлено, що позивач є розповсюджувачем продукції, стосовно якої встановлені порушення вимог п. 27 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2018 року № 151.
Під час проведення планової виїзної перевірки позивача щодо характеристики іграшок посадовими особами відповідача встановлено, що на дитячих іграшках конструктор «ROBOCAR POLI, aртикул 3601, 3607 C», пакуванні або в документах, що супроводжують іграшки відсутнє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстрована торгівельна марка, контактна поштова адреса імпортера, що є порушенням Технічного регламенту № 151.
В свою чергу до позивача були застосовані штрафні санкції за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.
Колегія суддів звертає увагу на те, що аналіз наведених вище норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» дає підстави для висновку про те, що розповсюджувач може бути визнаний особою, що ввела продукцію в обіг лише у випадку ненадання ним документації, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію, а отже, неможливості ідентифікації органом ринкового нагляду такої особи.
У випадку надання розповсюджувачем інформації щодо виробника або особи, яка поставила йому продукцію, орган ринкового нагляду зобов`язаний вжити заходів щодо перевірки такої інформації з метою ідентифікації цієї особи.
За обставин даної справи, позивач неодноразово вказувала, що на підтвердження придбання продукції, яка перевірялася, надала Головному управлінню Держпродспоживслужби в Миколаївській області копію накладної від 29/08/2021/12 № 7413/І, в якій зазначено, що придбання вказаного товару здійснено у магазині «Игрушка 7» у м. Одесі. Також позивачем вказувалось на те, що вказаний магазин розташований у м. Одесі, на ринку 7 кілометр (контейнера 300-302), а придбання товару здійснювалось шляхом інтернет-замовлення, у підтвердження чого надавала відповідачеві скріншоти із відповідними замовленнями.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що надані позивачкою докази підтверджують придбання нею товару, стосовно якого виявлені порушення у іншого постачальника. При цьому такі докази дають можливість ідентифікувати такого постачальника.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.02 N 57/188/84/105 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.03.2002 за N 288/6576) затверджено Правила торгівлі на ринках (далі - Правила), які носять рекомендаційний характер для затвердження правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 2 цих Правил ринок - це суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку,  функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців  належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються  залежно  від попиту і пропозицій (далі - ринок).
Згідно п. 4 Правил,  Торгівлю на ринках можуть здійснювати фізичні особи - громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства, суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від форм власності (далі - продавці).
Зі змісту пункту 16 цих Правил вбачається, що на торговельному місці продавця (юридичної особи) установлюється табличка із зазначенням назви, місцезнаходження і номера телефону суб`єкта підприємницької діяльності, що організував торгівлю, прізвища, імені та по батькові продавця та розміщується копія ліцензії у разі здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. На торговельному місці продавця (фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності) установлюється табличка із зазначенням його прізвища, імені та по батькові, номера свідоцтва про державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та назви органу, що здійснив цю реєстрацію, прізвища, імені, по батькові його продавця. У разі використання торговельного місця на умовах оренди в продавця повинна бути копія угоди з адміністрацією ринку про оренду, а на умовах суборенди - копія такої угоди із  суб`єктом підприємницької  діяльності. Адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду (пункт 20). Адміністрація ринку зобов`язана створити на ринку необхідні умови для здійснення правоохоронними і контрольними органами діяльності згідно з їх повноваженнями (пункт 33).
Аналіз наведених норм Порядку дає підстави для висновку про те, що наявність інформації щодо торговельного місця продавця на ринку дає можливість ідентифікувати органом ринкового нагляду таку особу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 року у  справі № 1440/2024/18.
В даному випадку позивачем було повідомлено контролюючому органу найменування магазину, в якому нею придбавались товару, його точне місцезнаходження, надавались фото із зображенням вказаного магазину із наявними номерами телефонів.
На підтвердження придбання продукції, яка перевірялася, позивач надав Головному управлінню Держпродспоживслужби в Миколаївській області копію накладної, однак останній не вжив заходів щодо перевірки такої інформації з метою ідентифікації особи постачальника.
Посилання апелянта на те, що надана позивачем накладна не відповідає вимогам первинних документів та не містить обов`язкових реквізитів колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що до повноважень Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області не належить оцінка відповідності документів, складених за наслідком проведення господарської операції вимогам, які висуваються до первинних документів, зокрема, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Метою надання цих документів позивачем було доведення того факту, що іграшки були придбані нею в іншого постачальника та вона не є особою, яка ввела в обіг ці товари. При цьому, як зазначалось вище, надана позивачем накладна в сукупності з іншими доказами свідчить про наявність у відповідача реальної можливості ідентифікувати постачальника, у якого позивачкою був придбаний товар, однак цього відповідачем зроблено не було.
Суд першої інстанцій, встановивши наявність доказів, які спростовують твердження  відповідача щодо ненадання позивачем документів, необхідних для ідентифікації постачальника продукції, яка була предметом перевірки, дійшов правильного висновку, що позивачка не є особою, яка ввела в перший раз в обіг продукцію, іграшки «Конструктор «ROBOCAR POLI, aртикул 3601, 3607 C, що свідчить про протиправність застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на підставі пункту 2 частини другої статті 44 Закону № 2735-VI та наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	А.В. Крусян   О.О. Димерлій