ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 р. 	Справа № 480/2388/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021  по справі № 480/2388/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ,   Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просила:
- визнати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області №11 від 01.02.2023 про результат розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, яким відмовлено в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 молодшою медичною сестрою в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії - неправомірним та скасувати його;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 молодшою медичною сестрою в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії та розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 10.02.2023, з урахуванням зарахованого періоду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №11 від 01.02.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1, код ЄДРПОУ 21108013) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.02.2023 № 184250008723 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, код ЄДРПОУ 21782461) повторно розглянути заяву від 10.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з зарахуванням ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, код ЄДРПОУ 21782461).
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що рішення від 17.02.2023 № 184250008723 про відмову мені в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 прийнято на законних підставах, адже у позивачки був відсутній стаж роботи за Списком №2, необхідний для призначення пенсії за віком на пільговий умовах (список №2). Також, зазначає, що суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, а тому рішення суду в частині зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з зарахуванням позивачці до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії та прийняти рішення по суті заяви є незаконним.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач досягла 54 річного віку, що підтверджується копією її паспорту.
09.11.2022 позивач вперше звернулась до територіального відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Шостка) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було прийнято рішення від 16.11.2020 № 184250008723 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки згідно даних, наявних в ЄДРПОУ, «Шостинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій (23995020) припинив свою діяльність. Також у рішенні зазначено, що рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє.
У подальшому, позивач звернулась до територіального відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про підтвердження пільгового стажу роботи.
Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи № 11 від 01.02.2023 Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, відмовила в зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медсестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії, у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця за умовами праці на підприємстві.
10.02.2023 позивач звернулась до територіального відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 17.02.2023 № 184250008723 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи.
Не погоджуючись із такими рішеннями, позивач звернулась із позовною заявою до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив обґрунтованості позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 вказанго Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 28.12.2007 року (далі - Закон № 1058-VI) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Судова колегія звертає увагу, що застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).
Так, відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Зідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 "Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" установлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Колегія суддів наголошує, що спір у цій справі між сторонами виник у зв`язку з відмовою позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021, оскільки відсутні дані про проведення атестації робочого місця.
Як вбачається з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач з 01.10.1998 по 04.10.2021 працювала у Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії на посаді молодшої медичної сестри (в подальшому - Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій 02.01.2007 перереєстровано в Комунальний лікувально-профілактичний заклад Сумської обласної ради "Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій").
Також, судовим розглядом встановлено, що архівними довідками Шосткинської міської ради № 04-01/196 від 21.10.2022 та № 04-01/156 від 23.08.2022 також підтверджується, що позивач працювала в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії на посаді молодшої медичної сестри.
Проте, в архівних довідках було зазначено, що Шосткинським обласним дитячим протитуберкульозним санаторієм до архівного відділу міської ради не передавались документи (відомості) з атестації робочих місць за умовами праці, в тому числі перелік посад, віднесених до безпосереднього обслуговування хворих на підставі атестації робочих місць за умовами праці, з урахуванням фактично виконуваних робіт, табелі обліку робочого часу, тощо.
Рішенням Сумської обласної ради сьомої сесії восьмого скликання від 23 липня 2021 року припинено юридичну особу Комунальний лікувально - профілактичний заклад Сумської обласної ради "Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій" шляхом ліквідації.
Записів щодо проведення атестації робочого місця не містить і трудова книжка позивача.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" від 5 липня 2001 року № 2586-III, протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.
Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (розділ XXIV Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення, код 2260000а), від 16.01.2003 № 36 (розділ XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога, п. 24 а) та від 24.06.2016 № 461(розділ XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога) передбачена посада працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, в тому числі і молодшої медичної сестри.
Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посада молодшої медичної сестри, на якій працювала позивач в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії у період з 01.10.1998 по 04.10.2021 належить до посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Водночас, Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області відмовила в зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медсестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії, у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця за умовами праці на підприємстві.
Судова колегія зазначає, що при вирішенні даного спору, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, які полягають у тому, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
При вирішенні спору суд виходив з того, що Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при головному управлінні ПФУ в Сумській області не заперечує ту обставину, що позивач виконувала роботу за професією, яка передбачена відповідними Списками, чинними на період роботи. При цьому, у матеріалах справи відсутні дані про проведення атестації робочого місця позивача.
Разом з тим, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутність даних про проведення атестації робочого місця не може бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021 та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк наявність такого стажу підтверджено поданими позивачем документами.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області №11 від 01.02.2023 про відмову в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, не зарахування ГУ ПФУ в Сумській області періоду роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії є необґрунтованим та протиправним, оскільки чинними списками виробництв, робіт та професій підтверджується виконання позивачем робіт, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Отже, враховуючи те, що позивач просила зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період її роботи з 01.10.1998 по 04.10.2021, суд першої інстанції надав вірну оцінку доказам у справі та дійшов правомірного висновку, що дані позовні вимоги є обґрунтованими, а тому вказаний період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.
Так, в справі, яка розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.
Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, а також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а. Щодо ефективного способу захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з певної дати зроблено висновки Верховним Судом і у постановах від 29.04.2020 у справі №826/9781/18, від 25.06.2020 у справі №520/10521/19.
З огляду на викладене, оскільки позивач досягла 54 річного віку, має страховий стаж роботи більше 33 років, що не заперечується відповідачем 2 у рішенні від 17.02.2023 №184250008723, з них, як було встановлено судовим розглядом, була зайнята повний робочий день на роботах за Списком № 2, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.02.2023 № 184250008723 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати відповідача 2, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з зарахуванням до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 періоду роботи позивача з 01.10.1998 по 04.10.2021 на посаді молодшої медичної сестри в Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 по справі № 480/2388/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк