ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2024 р.                                                           Справа №909/794/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                                         Бонк Т.Б.,
Суддів                                                                                               Бойко С.М.,                                                                                                                              Якімець Г.Г.   

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін: не з`явились, 

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531"  б/н від 09.10.2023 (вх. суду від 12.10.2023 №01-05/3174/23)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 (суддя  Неверовська Л. М., м. Івано-Франківськ) про забезпечення позову
у справі  №909/794/23
за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531", м. Івано-Франківськ
до відповідача:  Фізичної особи-підприємця Скоробогатої Галини Богданівни, м. Івано-Франківськ
про  стягнення безпідставно збережених грошових коштів в сумі 1 415 000 грн,

В С Т А Н О В И В:
          Короткий зміст вимог позовної заяви і ухвали суду першої інстанції:
          У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СУ-531" звернулось до Господарського суду Івано-Франкіської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Скоробогатої Галини Богданівни безпідставно збережених грошових коштів в сумі 1 415 000 грн.
           21 вересня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531" до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд в якості забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531" у справі №909/794/23 до Фізичної особи-підприємця Скоробогатої Галини Богданівни про стягнення безпідставно збережених грошових коштів в сумі 1 415 000,00 грн, накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцяю Скоробогатій Галині Богданівні.
          Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що відповідачем згідно інформаційної довідки 344773411 від 31.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в період з 07.08.2023, з дати звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення коштів, до моменту подання даного позову, було вчинено відчуження ряду об`єктів нерухомого майна, належного відповідачу, зокрема, земельних ділянок, нежитлових приміщень та житлового будинку.
Також, зазначає що згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.08.2023 відповідач - Фізична особа-підприємць Скоробогата Галина Богданівна значиться як засновник (учасник) юридичної особи: ТОВ "Ріел ІФ", код ЄДРПОУ 41310492. Проте, у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.09.2023 відповідач - Фізична особа-підприємць Скоробогата Галина Богданівна уже не значиться як засновник (учасник) юридичної особи: ТОВ "Ріел ІФ" код ЄДРПОУ 41310492. При цьому, в розділі "Перелік засновників (учасників) юридичної особи" значиться інша особа: Кушмелюк д.А..
Позивач вказує, що станом на даний час відповідач у даній справі має необмежену  можливість відчуження іншого нерухомого майна на користь третіх осіб. Відчуження відповідачем майна, у разі задоволення судом даного позову, призведе до того, що ефективний захист або поновлення порушеного права позивача за рішенням суду, за захистом якого звернувся позивач до суду з вказаним позовом буде неможливим. 
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/794/23 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531" про забезпечення позову від 20.09.2023 (вх. №11026/23 від 21.09.2023) - відмовлено.           
При прийнятті ухвали про відмову у забезпеченні позову суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного спору є вимога позивача до відповідача про стягнення коштів. Проте, позивач просить накласти арешт на майно відповідача, що не є предметом спору у даній справі. Позивачем також не надано доказів того, що у відповідача відсутні грошові кошти, в тому числі і на рахунках в банківських установах, за рахунок яких може бути погашена заборгованість.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "СУ-531" не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531" про забезпечення позову.
          Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ТзОВ "СУ-531"  заявлено майнову вимогу про стягення з ФОП Скоробогатої Галини Богданівни грошових коштів у сумі 1  415  000 грн. Позивач у даній справі вимагав від відповідача повернення даних коштів як безпідставно збережених. Скаржником зазначено, що після направлення на адресу відповідача скарги про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 1 415 000 грн, ФОП Скоробогата Галина Богданівна почала систематично відчужувати майно, яке їй належить. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання рішення. Забезпечення позову спрямовано проти несумлінних дій відповідача, яка може не повернути або повернути частково борг.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
          Відповідач зазначає, зокрема, що доводи позивача про імовірне утруднення виконання судового рішення у справі є недоведеним та базується лише на припущеннях, адже позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів. Доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду.           Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено до розгляду головуючому – судді Бонк Т.Б., введено до складу судової колегії суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі № 909/794/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.
          Подальший рух справи викладено в ухвалах суду.
Ухвалою суду від 13.12.2023 призначено розгляд справи на 16.01.2024.
          У судовому засіданні 16.01.2024 скаржник підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Ухвалою суду від 16.01.2024 розгляд справи відкладено на 30.01.2024.
У судове засідання 30.01.2024 представники сторін не з`явились.
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на таке.
При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
          Відповідно до  статті 137 ГПК України  позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) п. виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша  статті 137 ГПК України). 
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).
Водночас, зі змісту пункту 1 частини 1  статті 137 ГПК України  вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти суд має виходити із того, що  цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.   
При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору (постанови Верховного Суду від 15.09.2019 у справі № 915/870/18, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19).
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №   910/1261/20, від 25.09.2020 № 921/40/20).
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Відтак, доводи позивача про імовірне утруднення виконання судового рішення у справі є необґрунтованими та базуються лише на припущеннях, адже позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про справжній фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів; доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду.
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи що позивачем належними і допустимими доказами не доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
          Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
          На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/794/23  ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його  скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.  
          Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
          Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-531"  б/н від 09.10.2023 (вх. суду від 12.10.2023 №01-05/3174/23) - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/794/23 - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено та підписано 07.02.2024

Головуючий суддя                                                                                Т.Б. Бонк

          суддя                                                                                          С.М. Бойко

          суддя                                                                                             Г.Г. Якімець