Справа № 162/450/23 	Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1065/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 грудня 2023 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2023 року,
                                           В С Т А Н О В И В :
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що він 13 жовтня 2011 року уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . 
Від спільного проживання у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із ним і знаходиться на його повному утриманні та виявив бажання проживати разом із ним і надалі.
Крім того позивач вказував, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не бере участі у вихованні та утриманні їх неповнолітнього сина, часто відлучається з місця проживання, більше часу проводить з повнолітнім сином від першого шлюбу, який мешкає у Львівській області.
Також позивач зазначав, що на розгляді у Любешівському районному суді Волинської області перебуває справа про розірвання шлюбу між ним та відповідачем ОСОБА_2 .
Враховуючи наведене та відсутність між ним і дружиною згоди щодо місця проживання їх неповнолітнього сина, позивач ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним.
Під час відкриття провадження у справі ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 23 червня 2023 року до участі у справі як третю особу було залучено орган опіки та піклування Любешівську селищну раду.
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2023 року провадження у даній справі було закрито.
Вважаючи дану ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції закрив провадження у даній справі без достатніх для цього підстав, тим самим порушив вимоги чинного процесуального законодавства. 
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа орган опіки і піклування Любешівська селищна рада, вважаючи оскаржувану позивачем ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу суду про закриття провадження у справі залишити без змін.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Третя особа подала письмову заяву про розгляд справи у відсутності її представника.
Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
Закриваючи провадження у даній цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме відсутній предмет спору і це є безспірною підставою для закриття провадження у справі.
Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможна.
З матеріалів справи вбачається, що сторони спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 13 жовтня 2011 року.
Також останні є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 березня 2012 року, наявної в матеріалах справи.
Шлюб між сторонами не розірвано, справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у суді.
З приєднаних до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви від 25 травня 2023 року, заяви від 03 липня 2023 року, наданої завідувачу сектору «Служба у справах дітей» Любешівської селищної ради вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 з його батьком ОСОБА_1 позивачем по справі.
Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 бажає проживати з батьком ОСОБА_1 і ця обставина підтверджується письмовими заявами останнього наявними в матеріалах справи.
Крім того із відповіді Любешівської селищної ради №1055/13-19/2-23 від 04 липня 2023 року слідує, що не вбачається підстав для надання висновку щодо розв`язання спору.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на  захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і  після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.
У цій справі ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх малолітньої дитини разом з ним.
Суд першої інстанції, проаналізувавши обставини позову, врахувавши відсутність заперечень відповідача проти позову, подання нею заяви про не заперечення щодо визначення місця проживання дитини разом із позивачем, письмової заяви неповнолітнього про бажання проживання разом із позивачем, а також ненадання органом опіки та піклування висновку щодо розв`язання спору, вважав, що між сторонами відсутній спір, тому дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.
Проте колегія суддів з таким висновком не погоджується, оскільки наведені судом першої інстанції обставини не усувають предмет спору між сторонами, не є перешкодою для розгляду по суті заявлених позовних вимог, а тому не можуть бути підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 754/2882/22 (провадження № 61-10598св22).
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права і перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд
                                               У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 12 вересня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді