УХВАЛА
 
08 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 641/7254/21
провадження № 61-18162ск23
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу Полтавської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь 148 350,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.
 
Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 15 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 15 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнено з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 148 350,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 11 200,00 грн. 
 
14 листопада 2023 року Полтавська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 15 червня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у вказаній справі.
 
13 грудня 2023 року Полтавська обласна прокуратура засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року в указаній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити. 
 
Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Отже, враховуючи наведене, а також те, що Полтавська обласна прокуратура вже зверталася до Верховного Суду із касаційною скаргою на вказане судове рішення, за результатом розгляду якого судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу було подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої Полтавською обласною прокуратурою касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 178 350,00 грн, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).
 
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.
 
Посилання Полтавської обласної прокуратури у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове для неї значення не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки Полтавська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у справі належить відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді: 	А. І. Грушицький   	
 	І. В. Литвиненко  	
 	Є. В. Петров