Справа №755/5270/23                                                                                                             Головуючий в суді І інстанції Яровенко Н.О.
Провадження № 22-ц/824/2447/2024                                                                                       Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 лютого 2024 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,   
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України  про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що 05 січня 2019 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , рухався по автодорозі М-05 Київ-Одеса у напрямку з м. Києва до м. Біла Церква, км 43+300 та в порушення вимог ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом, і як наслідок допустив виїзд на праве узбіччя де відбулося зіткнення з нерухомим автомобілем марки «CHERYTIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого автомобіль марки «ГАЗ 2752» реєстраційний номер НОМЕР_2 ще здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_4 , які стояли за межами проїжджої частини по праву сторону від проїжджої частини по ходу руху в напрямку м. Біла Церква, у результаті чого вказані пішоходи отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, вказували, що загальна сума завданої неправомірними діями ОСОБА_3 шкоди складається з:
-2 237,85 гривень (матеріальна шкода - витрати на лікування ОСОБА_1 );
-1 530,00 гривень (матеріальна шкода - витрати на лікування ОСОБА_4 );
-115 193,33 гривень - вартість відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_2 
-1 600 гривень послуги експерта-оцінювача;
-1 700 гривень послуги з перевезення пошкодженого автомобіля евакуатором;
-12 005,00 гривень - витрати на оплату послуг зберігання (стоянка пошкодженого авто);
-150 000 гривень (моральна шкода ОСОБА_1 );
-150 000 гривень (моральна шкода ОСОБА_4 );
- 30 000 гривень (моральна шкода ОСОБА_2 за пошкодження автомобіля та неможливість його використання протягом більше 4 років).
Як вбачається з ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року у справі № 362/2986/19, ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП не мав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, свою вину визнав, проте суд залишив поданий цивільний позов у кримінальному провадженні без розгляду, оскільки закрив провадження у справі за строками давності, що не є реабілітуючою обставиною.
Зазначали, що ще 30 грудня 2019 року ОСОБА_2 надіслав МТСБУ повідомлення про ДТП, яка мала місце 05.01.2019 року та заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. 
Проте, звернувшись до МТСБУ у 2023 році та надавши копію ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, МТСБУ відмовив у відшкодуванні шкоди, оскільки він не звернувся із заявою про відшкодування шкоди впродовж одного року.
У зв`язку з вищевикладеним, просили суд стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 120 023, 33 грн.; на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 237 гривень 85 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування збитків у сумі 28 965 грн., моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі 150 000 грн. та моральну шкоду заподіяну пошкодженням майна ОСОБА_2 у розмірі 30 000 грн.; на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди ушкодженням здоров`я розмірі 150 000 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 120 023, 33 грн.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2 237,85 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2965 грн. матеріальної шкоди; 4000 грн. моральної шкоди завданої пошкодженням майна; 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я неповнолітній ОСОБА_4 .
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішення в частині задоволених вимог, представник МТСБУ подала апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути суму відшкодування в розмірі 56 573,21 грн, 1600 грн витрат на послуги оцінювача та 1 700 грн витрат на евакуатор, а в частині вимог про стягнення шкоди, заподіяної здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1 530 грн та шкоди, заподіяної здоров`ю ОСОБА_1 у розмірі  2 2237 грн - відмовити.
Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру матеріальної шкоди не враховано, що згідно Звіту про оцінку КТЗ №01-07/05 від 07.05.2017 розмір матеріального збитку з урахуванням зносу та без урахування ПДВ склав 56 573,21 грн, натомість 115 193, 33 грн. - вартість відновлювального ремонту.
Вказує також, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами розмір шкоди, заподіяної їх здоров`ю. 
Не погоджуючись із вказаним рішення в частині відмовлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині в повному обсязі.
Обґрунтовують доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не враховано, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та її малолітня донька ОСОБА_4 , тривалий час змушені були терпіти фізичний біль та психологічні страждання від розуміння наслідків ДТП. Крім того, суттєво було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль, без якого позивачам до цього часу неабияк складно, адже вони позбавлені можливості самостійно поїхати до лікарні, на обстеження, на слідчі дії, до суду, використовувати його для потреб сім`ї, тощо. 
Особливо це відчутно і вкрай збитково для ОСОБА_2 через постійну необхідність використання ним автомобіля у власній підприємницькій діяльності, оскільки він мав певні договірні зобов`язання з виконання електромонтажних робіт у різних містах України і повинен був у стислі строки відшукувати можливість виконання робіт за договорами і пошуку альтернативи пошкодженому майну (автомобілю).
Від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги МТСБУ та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу МТСБУ задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2  залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається зі змісту апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачів матеріальних збитків ніким не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Задовольняючи позовні вимоги до МТСБУ, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено належними та допустимими доказами понесення шкоди, завданої ДТП, у розмірі 115 193,33 грн., витрат на лікування ОСОБА_4 в сумі 1 530 грн., та ОСОБА_1 в сумі 2 237,85 коп., витрат на послуги експерта-оцінювача у розмірі 1 600 гривень та 1 700 гривень - послуги евакуатора.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивачів моральної шкоди, суд першої інстанції, при визначені розміру моральної шкоди, виходив з глибини фізичних та душевних страждань позивачів, спричинених внаслідок ДТП, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, дійшов висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, з 150 000 грн. до 40 000 грн. та моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна, з 30 000 грн до 4 000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди, однак, не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції щодо розміру стягуваної з МТСБУ матеріальної шкоди, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2019 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_3 рухався по автодорозі М-05 Київ-Одеса у напрямку з м. Києва до м. Біла Церква, км 43+300 та в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом, і як наслідок допустив виїзд на праве узбіччя де відбулося зіткнення з нерухомим автомобілем марки «CHERYTIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого автомобіль марки «ГАЗ 2752» реєстраційний номер НОМЕР_2 ще здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які стояли за межами проїжджої частини по праву сторону від проїжджої частини по ходу руху в напрямку м. Біла Церква, у результаті чого вказані пішоходи отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2023 року у справі № 362/2986/19 вина ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлена, проте останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.21-23 т.1).
Згідно постанови про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого від 15.04.2019, у кримінальному провадженні як законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучено її батька ОСОБА_2 (а.с. 9-10 т.1)
Висновком експерта № 079 від 06.03.2019 року, встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня дитина ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді садна, синця на лобі, садна правого колінного суглоба, відривного перелому правої стегнової кістки, які за ступенем тяжкості належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки перелом правої стегнової кістки викликав тривалий розлад здоров`я (а.с11-12 т.1).
Висновком експерта № 080 від 06.03.2019 року встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки лівої малогомілкової кістки, компресійні переломи 6-го та 7-го грудних хребців, які за ступенем тяжкості належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я (а.с.19-20 т.1).
Внаслідок отриманих від ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , перебували на стаціонарному лікуванні, а потім знаходилися на амбулаторному лікуванні в домашніх умовах.
Відповідно до актів про надані послуги, позивачі понесли витрати лікування ОСОБА_4 в сумі 1530 грн. (а.с. 54-58,61 т.1).
Крім цього, належний ОСОБА_2 автомобіль марки «CHERYTIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень та заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода оцінена на суму 64 376 гривень 86 копійок, вартість відновлюваного ремонту складає 115 193 гривні 33 копійки, що підтверджується звітом про оцінку КТЗ № 01-07/05 від 07 травня 2019 року з оцінки транспортного засобу, проведеного ФОП ОСОБА_6 , який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 714/17 від 18 серпня 2017 року (а.с.24-28 т.1).
Згідно квитанцій до прибуткового ордера, позивачем ОСОБА_2 сплачено 1600 грн. за послуги експерта-оцінювача та 1 700 гривень - послуги евакуатора (а.с.45, 66 т.1).
 
Власником автомобіль марки «ГАЗ 2752» реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.75 т.1).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 не була застрахована в момент ДТП.
30.12.2019 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 70-73 т.1). 
МТСБУ у добровільному порядку не виплатило страхове відшкодування, що також сторонами не оспорюється.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)
Пунктом 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та  29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Згідно ст. 35.1. Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.
За обставинами даної справи, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до звіту про оцінку КТЗ № 01-07/05 від 07 травня 2019 року вбачається, що належний ОСОБА_2 автомобіль марки «CHERYTIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень та заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода становить 64 376 гривень 86 копійок, а вартість відновлюваного ремонту становить 115 193 гривні 33 копійки.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, без урахування відповідних норм законодавства та роз`яснень і позицій Верховного Суду, дійшов помилкового висновку про  стягнення з МТСБУ на користь позивача вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 115 193,33 грн, позаяк зі страховика (у даному випадку з МТСБУ) підлягає стягненню саме матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 64 376,86 грн.
При цьому, позивачі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом до винуватця ДТП про отримання різниці між фактичним розміром шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і страховою виплатою, яка підлягає стягненню із МТСБУ.
Крім цього, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на суму 2 237, 85 грн на лікування ОСОБА_1 , оскільки з наданих позивачем копій квитанцій неможливо встановити у зв`язку із чим та ким було витрачено кошти на придбання ліків.
Доводи апеляційної скарги МТСБУ про недоведеність понесення витрат на суму 1 530 грн на лікування ОСОБА_4 , відхиляються колегією суддів, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи (а.с. 54-58,61 т.1).
Доводи апеляційної скарги МТСБУ про необхідність стягнення з відповідача матеріальної шкоди лише у розмірі 56 573,21 грн, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, з огляду на таке.
Згідно звіту про оцінку КТЗ № 01-07/05 від 07 травня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, становить 64 376 гривень 86 копійок.
Даний Звіт виконано у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, він є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріального збитку. 
Жодних належних та допустимих доказів на спростування даного Звіту відповідачем не надано.
У свою чергу, положення Методики не передбачають обов`язку зазначати розмір ПДВ при розрахунку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.
Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в повному обсязі, позаяк позивачами не доведено заподіяння шкоди саме в такому розмірі, натомість з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивачів, спричинених внаслідок ДТП, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, з 150 000 грн. до 40 000 грн. та моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна, з 30 000 грн до 4 000 грн.
Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга МТСБУ - частковому задоволенню, а тому, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, слід змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з МТСБУ на користь ОСОБА_2 з 120 023, 33 грн до 69 206,86 грн, що складає: матеріальну шкоду, завдану ДТП, - 64 376,86 грн; шкоду, заподіяну здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_4 - 1 530 грн; витрати на послуги оцінювача - 1600 грн,  витрати на евакуатора - 1 700 грн., а рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 , в сумі 2 237,85 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення - залишити без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, змінити та стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 69 206 (шістдесят дев`ять тисяч двісті шість) гривень 86 копійок.
 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 2 237,85 грн. - відмовити.
 
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий:                                     Судді: