Номер провадження: 22-ц/813/1866/24 
Справа № 523/13715/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
29.01.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Стахової Н.В., Карташова О.Ю., 
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року,
за позовом Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 24 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 
На підставі укладеного договору отримав кредит у розмірі 60000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надав можливість відповідачу розпоряджатись коштами у розмірі визначеному договором.
ОСОБА_1 , в порушення умов договору, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.03.2021 року у відповідача наявне прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором. 02.03.2021 року банком направлено повідомлення про порушення умов договору та необхідність погасити заборгованість, однак відповідачем жодних дій не вчинено.
Заборгованість відповідача станом на 01.02.2022 року становить 86573,08 грн з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 76520,25 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 10052,83 грн.
Акціонерне товариство «Універсал Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.07.2018 року станом на 01.02.2022 року у розмірі 86573,08 грн з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 76520,25 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 10052,83 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 05 червня 2023 року позовом Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60000 гривень, судовий збір у розмірі 2481 гривня.
Решту позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме суми у розмірі 16520,25 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 10052,83 грн залишив без задоволення.
Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не доведено факт наявності у відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - саме у розмірі 76520,25 грн, оскільки кредитний ліміт встановлений у розмірі 60000 гривень. Фактично різниця між розміром заявлених позовних вимог 76520 гривень 25 копійок, які позивач відносить до основного кредиту (тіло кредиту) та кредитним лімітом 60000 гривень, складає суму у розмірі 16520 гривень 25 копійок, тобто це фактично нараховані позивачем розмір процентів за користування кредитними коштами. Однак у позовних вимогах позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом. Тому суд першої інстанції вважав що не підлягають задоволенню вимоги у розмірі 16520 гривень 25 копійок.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання 10052,83 грн, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів її розрахунку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши заборгованість у розмірі 8379 грн, в межах суми зазначеної в претензії, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що мобільний номер за допомогою якого вводився ОТП пароль належить відповідачу, надані до відповіді на відзив на позовну заяву у якості доказів копії форми підтвердження електронних документів містять номери телефонів, які відповідачу не належать. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту розумів відповідач ОСОБА_1 , ознайомився з ними, підписуючи анкету-заяву від 24.07.2018 року. Судом першої інстанціях не надано оцінки розрахунку заборгованості проведеному відповідачем, відповідно до якого за період з 24.07.2018 року по 23.03.2020 року ним використано кошти на загальну суму 132023,10 грн, з 15.08.2018 року по 15.09.2020 року поповнено картковий рахунок на 108690 грн.
У вимозі -претензії банк просив погасити заборгованість у розмірі 8379 грн у строк до 09.12.2020 року, тому вважає подальше нарахування заборгованості неправомірним. 
Також зауважує, що судом неправильно вирішено питання розподілу судових витрат.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.11.2023 року Акціонерному товариству «Універсал Банк» роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги позивач отримав 02.11.2023 року та 13.11.2023 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 02.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення шкоди у розмірі 86573,08 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 2684000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 16520,25 грн та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 10052,83 грн не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що позивачем не доведено факт наявності у відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - саме у розмірі 76520,25 грн, оскільки кредитний ліміт встановлений у розмірі 60000 гривень. Фактично різниця між розміром заявлених позовних вимог 76520 гривень 25 копійок, які позивач відносить до основного кредиту (тіло кредиту) та кредитним лімітом 60000 гривень, складає суму у розмірі 16520 гривень 25 копійок, тобто це фактично нараховані позивачем розмір процентів за користування кредитними коштами. Однак у позовних вимогах позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом. Тому суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню вимоги у розмірі 16520 гривень 25 копійок.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом..
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин)  правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають вуідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк»  запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Із матеріалів справи вбачається, що 24.07.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 10), в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.
Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Підписанням цього договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, які зрозумілі.
Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. 
У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви).
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 та картки платника податків, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.
Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.
Позивач посилається на те, що на виконання ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" та ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" першим кроком при реєстрації у мобільному додатку "Monobank" є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг, для чого Банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал банк" при надання банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи.
Відповідачем не спростовано, що позивачем витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" не надавався на ознайомлення під час підписання анкети-заяви, або наданий під час підписання анкети-заяви примірник Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» не відповідав документам, отриманим ним у мобільному додатку при підписанні Анкети-заяви.
Крім того, послідовність укладення договору про надання банківських послуг Акціонерного товариства «Універсал Банк» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.
Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 24.07.2018 року, а також засвідчив, що він ознайомлений кредитодавцем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, які йому зрозумілі.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
В цій частині доводи апеляційної скарги про те, що надані до відповіді на відзив на позовну заяву у якості доказів копії форми підтвердження електронних документів містять номери телефонів, які відповідачу не належать не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вказані докази надані позивачем на підтвердження алгоритму дій надання згоди споживачем з умовами надання банківських послуг, які здійснюються АТ «Універсал банк» шляхом генерації та відправлення на вказаний споживачем мобільний номер ОТР-пароля.
Відповідачем, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те,  що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами кредитного договору, погодження всіх істотних умов договору.
Колегія суддів також бере до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог у розмірі, визначеному у вимозі-претензії у розмірі 8379 грн.
Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом у розмірі 67520,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем додано копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, та підписаний ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.07.2018 року станом на 01.02.2022 року, рух коштів по картці від 20.02.2023 року, довідку про наявність рахунку від 20.02.2023 року, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту.
Визначаючи розмір заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з наданого банком руху коштів по картці відповідача вбачається, що останній після відкриття карткового рахунку 24.07.2018 року неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку через банкомати, здійснював покупки, так й сам поповнював картку.
Отже, рух коштів по картці відповідача є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ньому зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, сплати послуг карткою, часткове погашення заборгованості, наявність заборгованості за кредитом, що відповідачем не спростовано.
Колегія суддів, дослідивши надані банком розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.07.2018 року станом на 01.02.2022 року та рух коштів по картці відповідача, як у сукупності, так і окремо, вважає, що суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку наданому розрахунку заборгованості, відомості у якому відповідають руху коштів по картці, зазначивши, що за період по з 24.07.2018 року по 01.02.2022 року відповідач постійно користувався кредитними коштами. 23.03.2020 року відповідач в останнє, згідно наданого руху коштів по картці, здійснив зняття коштів, після чого на картці залишився залишок у розмірі 31 гривня 42 копійок.
Відповідач доказів на спростування розрахунку заборгованості перед АТ "Універсал Банк" не надав, доказів погодження між сторонами іншого розміру процентної ставки за користування кредитними коштами ніж та яка використана банком у розрахунку заборгованості не надав, власного розрахунку заборгованості з урахуванням погодженого між сторонами розміру процентної ставки також не надав, тому не довів відсутність заборгованості за наданими йому кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення розміру заборгованості визначеному у вимозі-претензії у розмірі 8379 грн та неправомірність подальшого нарахування заборгованості згідно умов кредитного договору, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.
Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано претензію-вимогу, відповідно до якої ОСОБА_1 пропонувалось сплатити борг у розмірі 8379 грн до 09.12.2020 року.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.07.2018 року станом на грудень 2020 року у ОСОБА_1 наявний залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 8379 грн та залишок поточної заборгованості у розмірі 68141,84 грн.
Отже згідно наданого позивачем розрахунку у відповідача наявна як прострочена заборгованість за наданим кредитом, так і поточна заборгованість за кредитом 
Тому звернення банку з претензією-вимогою про сплату частини заборгованості у розмірі 8379 грн, яка є простроченою заборгованістю за наданим кредитом, не спростовує наявності залишку поточної заборгованості за наданим кредитом у розмірі 68141,84 грн та не звільняє відповідача від обов`язку її сплати.
Відповідачем, який зокрема визнає частину заборгованості, розрахованої позивачем, не зазначено в чому полягає неправильність розрахунку наданого позивачем, та не надано належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов договору.
Ураховуючи викладені вище обставини апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині неправильно здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення Суворовський районний суд м. Одеси позов Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60000 гривень, судовий збір у розмірі 2481 гривня.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.09.2022 року. 
Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 60000 грн, що складає 69,3 % від заявлених позовних вимог, то судовий збір за подання позовної підлягав стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1719,30 грн.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судового збору у розмірі 2481 грн, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір з 2481 грн до 1719,30 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду слід залишити без змін.

Щодо судових витрат
Ураховуючи, що рішення суду підлягає зміні лише в частині зменшення розміру стягнутого з відповідача судового збору, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року в оскаржуваній частині щодо стягнення судового збору змінити, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір з 2481 грн до 1719,30 грн.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.
Головуючий                                                                 В.А. Коновалова
Судді                                                                         Н.В. Стахова 

О.Ю. Карташов