Справа № 338/1549/21 
Провадження № 22-ц/4808/271/24 
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Бойчука І.В., Василишин Л.В., 
секретаря                                       Возняк В.Д., 
з участю                                          державного виконавця Гаєвського В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій головного державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаєвського Віталія Вікторовича під час примусового виконання виконавчого листа про стягнення коштів з ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Шишком О.А. 30 листопада 2023 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, 
                                                     в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 з використанням системи «Електронний суд» звернувся в суд зі скаргою про визнання незаконними дій головного державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаєвського Віталія Вікторовича під час примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 2684 грн судового збору у виконавчому провадженні № 73267607.
Вимоги скарги обґрунтовано  тим, що з карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» для зарахування пенсії, 20 листопада 2023 року відбулося списання коштів у сумі 3212,40 грн. Зв`язавшись з банком ОСОБА_1 з`ясувала, що списання коштів відбулося за виконавчим листом № 338/1549/21 у виконавчому провадженні № 73267607, відкритому державним виконавцем Гаєвським В.В. 
Оскільки на час дії воєнного стану заборонено звернення стягнення на пенсію, просив визнати незаконними дії державного виконавця Гаєвського В.В., що призвели до списання її пенсійних коштів у сумі 3212,40 грн та заборонити Богородчанському відділу ДВС розпоряджатися вказаними коштами (а.с.86-93,том.2).
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні скарги (а.с.132-136,том.2).
Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність ухвали та порушення судом норм чинного законодавства.
Вказує, що суд неправильно застосував норми ст.19 Конституції України, пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції змін, внесених Законом України від 15.03.2022 року №2129-ІХ (набрали чинності 26.03.2022 року) та не врахував висновку Верховного Суду від 26.09.2023 року у справі №462/1268/17  щодо застосування вказаного пункту.
Посилання суду на постанови Великої палати Верховного Суду від 20.04.2022 року в справі №756/8815/20, від 19.05. 2020 року у справі №905/361/19 (провадження №12-28гс20), постанову Верховного Суду від 10.06.2021 року у справі №520/4794/20 є незаконними, оскільки стосуються інших правовідносин.
Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на дії виконавця (а.с.142-146).
Державний виконавець Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаєвський В.В. подав відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що по виконавчому провадженні щодо ОСОБА_1 не виносилась постанова про звернення стягнення на пенсію боржника згідно ст.ст. 68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження», тобто порушень даної норми немає.
Також, ні пунктом 7 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», ні жодними іншими нормативно-правовими документами не заборонено державному виконавцю у разі виявлення відкритих рахунків у банківських установах списувати кошти для погашення боргу по виконавчому провадженню. 
12 листопада 2023 року ОСОБА_1   подано заяву про припинення звернення стягнення на пенсію та зняття арешту з рахунку в АТ КБ «Приват Банк».
У відповідь на заяву боржнику повідомлено, що звернення на пенсію не проводились, оскільки згідно п.10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію боржника. Запропоновано звернутися до відділу державної виконавчої служби, який наклав арешт на кошти, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет України станом на 01 січня поточного календарного року (без урахування такого арешту). Також, звернуто увагу, що згідно поданої довідки на рахунок НОМЕР_1 можуть бути зараховані не тільки пенсійні виплати, а й інші будь-які перекази  (виплати) та відмовлено у задоволенні заяви божника.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
У судове засідання не з`явилися особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу у відсутності особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 .
В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Гаєвського В.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Богородчанському відділі державної виконавчої служби знаходився судовий наказ № 338/1549/21, виданий 08 лютого 2022 року Богородчанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» 1732,95 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу та 227 грн судового збору. Під час виконання вказаного виконавчого листа ОСОБА_1 подавала скаргу на дії Богородчанського ВДВС й ухвалою Богородчанського районного суду від 07 березня 2023 року таку скаргу було задоволено й визнано незаконними дії Богородчанського ВДВС щодо списання 1732,95 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу та 227 грн судового збору. Вказане рішення суду першої інстанції Богородчанським ВДВС оскаржувалося в апеляційному порядку і постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 травня 2023 року скасоване, у задоволенні скарги відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Богородчанського ВДВС 2684 грн судового збору (т.2 а.с.122-125).
На виконання постанови апеляційного суду та виконавчого листа №338/1549/21, виданого Богородчанським районним судом 04 липня 2023 року, постановою головного державного виконавця Богородчанського ВДВС Гаєвського В.В. від 08 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження № 73267607 про стягнення з ОСОБА_1 2684 грн судового збору (а.с.103, том. 2). 
Також, державним виконавцем Гаєвським В.В. у постанові від 08 листопада 2023 року «Про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження» визначено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн, винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 191 грн (загальна сума мінімальних витрат становить 260 грн) (а.с.105, том.2). 
Крім того, постановою державного виконавця від 08 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 268,40 грн виконавчого збору (а.с.107, том.2). 
Постановою державного виконавця від 08 листопада 2023 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , зокрема грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (т.2 а.с.109).
У зв`язку з надходженням від АТ КБ «Приватбанк» арештованих коштів ОСОБА_1 у сумі 3212,4 грн, державним виконавцем Гаєвським В.В. складено розпорядження № 73267607  про їх перерахування за видами платежів на відповідні рахунки Держаної казначейської служби України ( а.с.112-115, том.2).
Платіжною інструкцією від 23 листопада 2023 року № 6615 (т.2 а.с.116) 268,40 грн виконавчого збору, платіжною інструкцією від 23 листопада 2023 року № 6538 (т.2 а.с.117) 2684 грн судового збору, платіжною інструкцією від 23 листопада 2023 року № 6557 (т.2 а.с.118) 69 грн витрат виконавчого провадження, платіжною інструкцією від 23 листопада 2023 року № 6554 (т.2 а.с.119) 191 грн витрат виконавчого провадження перераховані Богородчанським ВДВС на відповідні рахунки Держаної казначейської служби України.
У зв`язку з повним виконанням виконавчого листа від 04 липня 2023 року № 338/1549/21 постановою головного державного виконавця Богородчанського ВДВС Гаєвського В.В. від 24 листопада 2023 року закінчено виконавче провадження № 73267607 та припинено чинність арешту на майно боржника (т.2 а.с.121).
12 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до відділу державної виконавчої служби із заявою про припинення звернення стягнення на пенсію та зняття арешту з рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.110,том.2).
Листом відділу державної виконавчої служби №23256 від 22.11.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки звернення стягнення на пенсію не проводилось на підставі пункту 10-2 ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження (а.с.111, том.2)
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення за виконавчим листом на пенсію заявниці державним виконавцем не зверталося, арешт накладався на кошти, ікі знаходилися на її банківському рахунку і доказів, що ці кошти є пенсійними, а не іншими, суду не представлено.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
       Порядок звернення стягнення на пенсію також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція) відповідно до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.
Отже, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язані направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.
Відповідно до частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. 
       Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
       Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 квітня 2022 року в справі №756/8815/20 дійшла висновку, що не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому, на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується. Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
       Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
       Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).
       При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.
Отже, у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є пенсією боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Враховуючи викладене, суд вірно дійшов висновку, що не може бути накладений арешт на кошти, що становлять заробітну плату (пенсію) боржника,  водночас на кошти, які перебувають на рахунках і не є коштами, що становлять заробітну плату (пенсію), таке обмеження не поширюється. 
Встановлено, що арешт був накладений на кошти, які знаходились на рахунку ОСОБА_1 в банку, стягнення за виконавчим листом на пенсійні виплати заявниці державним виконавцем не зверталося,
Доказів того, що ці грошові кошти є такими, на які накладення арешту заборонено, а ні  державному виконавцю, а ні суду заявником не надано.
З долученої інформації АТ КБ «Приватбанк», що міститься у довідці від 05.06.2023 року, в банку можуть бути зараховані не тільки пенсійні виплати, а й інші будь-які перекази (виплати) (т.2 а.с.95).
Оскільки жодних порушень, які б давали підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними не встановлено, то вірним та обґрунтованим є висновок суду про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2023 року - без змін.   
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                   І.О. Максюта

Судді:                                                             І.В.Бойчук
                                                                        
                                                                       Л.В.Василишин

Повний текст постанови складено 06 лютого 2024 року.