Номер провадження: 33/813/607/24
Номер справи місцевого суду: 521/17855/23 
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №220950, 02.07.2023  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки FORD номерний знак  НОМЕР_1 по вул. Заньковецької, 2 в м.Одесі знаходився у стані алкогольного сп`яніння.Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Alcotest 6810», результат тесту - 0,32 проміле. 
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за розгляд адміністративної справи судом в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 26 січня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поліцейським не було роз`яснено  ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння, що є істотним порушенням законодавства та в силу ст. 266 КУпАП не є дійсним; відеозапис, що долучено до адміністративного протоколу в якості доказу, не підтверджує викладених в ньому обставин та не містиь необхідної для розгляду справи інформації, а тому є неналежним та недопустимим доказом; адміністративний протокол складено з порушенням, оскільки в ньому не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та не має доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 05.03.2024, з`явився ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №220950 від 02.07.2023 (а.с. 1);
- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0,32 % (а.с. 2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);
- відеозаписам події, яка сталася 02.07.2023 (а.с. 5).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 встановленою постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння, що є істотним порушенням законодавства та в силу ст. 266 КУпАП не є дійсним. 
Проте вказані доводи апелянта є безпідставними, з огляду на наступне. 
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість  реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також  затверджений постановою  Кабінету Міністрів  України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення  водіїв  транспортних  засобів для проведення  огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного  чи іншого  сп`яніння  або  перебування під впливом  лікарських  препаратів, що  знижують  увагу та швидкість  реакції, і проведення такого огляду», та регулюється  Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого  сп`яніння або  перебування  під  впливом  лікарських  препаратів, що  знижують  увагу та швидкість  реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони  здоров`я  України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв  транспортних  засобів ознак алкогольного, наркотичного  чи іншого сп`яніння або  перебування  під  впливом  лікарських  препаратів, що знижують  увагу та швидкість  реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці  зупинки транспортного засобу з використанням  спеціальних технічних  засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальнітехнічні засоби); лікарем закладу охорони  здоров`я (у сільській  місцевості за відсутності  лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який  пройшов спеціальну  підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції  у разі  відмови   водія транспортного засобу від  проходження  огляду на стан сп`яніння на місці  зупинки транспортного засобу  або  його  незгоди з результатами огляду, проведеного  поліцейським, такий  огляд проводиться в найближчому  закладі  охорони  здоров`я, якому  надано право на його  проведення  відповідно до статті  266 Кодексу України про адміністративні  правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні  правопорушення огляд  водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного  чи  іншого  сп`яніння  або  перебування  під  впливом  лікарських  препаратів, що  знижують   увагу та швидкість  реакції, проводиться поліцейським з використанням  спеціальних  технічних  засобів. Під час проведення  огляду  осіб поліцейський  застосовує  технічні засоби  відеозапису, а в разі  неможливості застосування таких засобів  огляд проводиться у присутності  двох  свідків. Матеріали  відеозапису обов`язково  долучаються до протоколу про адміністративне  правопорушення.
У разі  незгоди  водія (судноводія) на проведення  огляду на стан алкогольного, наркотичного  чи  іншого  сп`яніння  або  щодо  перебування  під  впливом  лікарських  препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів  або в разі  незгоди з його результатами,   огляд проводиться в закладах охорони  здоров`я. 
Тобто, встановлений порядок проведення  огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю  ознак, передбачає  певний алгоритм дій, який  визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився та продув прилад Драгер, результат якого показав 0,32 проміле, з яким водій погодився та при цьому не заперечував факту вживання алкогольних напоїв. 
Про згоду   ОСОБА_1   із результатами огляду  було  вказано і в протоколі про адміністративне  правопорушення  серії ААД №220950 від 02.07.2023 та в акті  огляду на стан сп`яніння, які останній власноруч підписав без жодних зауважень. 
Отже, враховуючи висловлену  водієм ОСОБА_1 згоду  з результатами огляду, працівниками поліції, у відповідності до норм закону, не було необхідності запропоновувати останньому пройти огляд ще і в закладі охорони здоров`я, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. 
Необґрунтованими є і твердження ОСОБА_1 про те, що відеозапис, що долучено до адміністративного протоколу в якості доказу, не підтверджує викладених в ньому обставин та не містить необхідної для розгляду справи інформації, а тому є неналежним та недопустимим доказом, оскільки, як зазначає ОСОБА_1 , на вказаному відеозаписі не зафіксовано зупинку автомобіля, вказаному в адміністративному протоколі; не зафіксовано порушень ПДР; поліцейським не озвучено підставу зупинку; не зафіксовано ОСОБА_1 за кермом або хоча б на водійському сидінні; неможливо ідентифікувати транспортний засіб, вказаний у протоколі; відсутні свідки, які б могли підтвердити обставини, викладені у протоколі. 
Так, з долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, який перевірено судом апеляційної інстанції на дійсність процедури фіксації огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та його відповідність вимогам закону, встановлено, що на ньому зафіксовано події, які підтверджують обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушеннясерії ААД №220950 від 02.07.2023. Будь-яких обґрунтованих підстав для визнання в якості недопустимого доказу цього відеозапису, як про це просить ОСОБА_1 , немає, оскільки відеозапис, який приєднано до матеріалів адміністративної справи є достовірним, так як він узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи, допустимим, оскільки він отриманий та досліджений в законний спосіб та належним, оскільки він стосуються подій, що сталися 02.07.2023 та інкримінуються ОСОБА_1 . 
При цьому, слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи підтвердження наявності підстав для зупинки транспортного засобу не є підставою скасування постанови суду та результат на стан сп`яніння нівелює ці доводи скарги. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП, є також необґрунтованими, оскільки з відтвореного відеозапису подій, які мали місце 02.07.2023 вбачається, що на запитання працівника поліції, чи є у ОСОБА_2 водій, який зможе забрати його автомобіль, останній відповів, що так є і зараз він приїде (фрагмент відеозапису 00:42:54). 
З огляду на вищевикладене, суперечливими є доводи у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом, оскільки якщо як зазначає апелянт він не керував транспортним засобом, тоді немає підстав для його відсторонення. 
При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не оспорював, що керував транспортним засобом. 
Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова