Ухвала
10 січня 2024 року
м. Київ
справа № 317/1122/22
провадження № 51-4664 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року,  
встановив:
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому не вказує таких порушень КПК, які з огляду на положення 370, 404, 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень. 
Посилаючись на власну версію фактичних обставин цього провадження, захисник не погоджується з кваліфікацією дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі -КК), однак незрозуміло із скарги, за якою саме статтею 116 КК чи 118 ККК, на думку захисника, слід кваліфікувати дії його підзахисного. 
Водночас захисник, оспорюючи кваліфікацію дій засудженого за ч. 1 ст. 263-1 та ч.1 ст. 263 КК України, належного вмотивування зазначеному не наводить, при цьому вказує на невідповідність висновків, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що у розумінні ст. 433 КПК не може бути предметом касаційного розгляду.
Також, у своїй касаційній скарзі захисник вказує про незаконність оскаржуваних судових рішень, зокрема, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, чим допускає суперечності і позбавляє Суд можливості встановити дійсну його позицію, з чим саме він не погоджується - з кваліфікацією дій засудженого чи з призначеним покаранням.
Крім того, захисник не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
В прохальній частині касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за іншим складом злочину, а за ч. 1 ст. 263-1 та ч. 1 ст. 263 КК - закрити провадження, що не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК.
Згідно ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Однак, захисник не долучив до касаційної скарги належним чином завірених копій оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 червня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                                                ОСОБА_2                                           ОСОБА_3