Постанова
Іменем України
 
17 січня 2024 року
м. Київ
 
справа №  607/10843/22
провадження № 61-14209св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Тернопільський ліцей № 21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільська обласна рада,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського ліцею № 21 - спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
 
за касаційною скаргою адвоката Кметика Ярослава Степановича як представника ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року у складі судді Стельмащука П. Я. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року у складі колегії суддів:  Дикун С. І., Гірського Б. О., Храпак Н. М.,
 
ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року                № 202-К про звільнення її з роботи, поновити її на роботі та стягнути з відповідачів на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
 
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала про те, що вона                        з 02 вересня 2002 року до 30 серпня 2018 року працювала в Тернопільській обласній експериментальній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача з класу гітари. 
 
28 березня 2018 року Тернопільська обласна рада ухвалила рішення № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети і Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». 
 
28 серпня 2018 року згідно із наказом директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети № 202-К позивача звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією. 
 
Оскільки постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 року скасовано рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930, тому й підстава для видачі наказу про її звільнення відпала. За таких обставин наказ відповідача про  звільнення є незаконним. 
 
Про рішення Верховного Суду позивач дізналася лише 08 серпня 2022 року із сайту Верховного Суду, тому строк на оскарження наказу про звільнення слід рахувати саме з цієї дати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 09 травня 2023 року в задоволенні позову відмовив.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю заявлених позивачем вимог. Однак позивач не дотрималася строків передбачених КЗпП України на звернення до суду з цим позовом, поважних причин пропуску встановленого законом строку вона не навела, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Тернопільський апеляційний суд постановою від 30 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кметик Я. С., залишив без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 травня 2023 року - без змін. Судовий збір за подання апеляційної скарги компенсував за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивачка звільнена з роботи саме у зв`язку             з реорганізацією школи на підставі рішення Тернопільської обласної ради                         від 28 березня 2018 року № 930,  після визнання судовим рішенням такої реорганізації незаконною, вона мала право бути поновленою на раніше займаній посаді у цьому підприємстві, тобто вимоги позивачки є обґрунтованими. Однак, очікування позивачем остаточного рішення у справі № 819/707/18 не є поважною причиною пропуску строку, оскільки строк звернення до суду за захистом порушених трудових прав пов`язаний саме з датою ознайомлення з наказом про звільнення, а не з днем, коли особа дізналась про порушення свого права. Позивач не була обмежена у праві звернутись до суду з цим позовом у місячний строк з дня отримання копії наказу про звільнення, зазначивши про розгляд судом справи                  № 819/707/18, адже законом встановлений обов`язок суду зупинити провадження                у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї, їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, адвокат Кметик Я. С. як представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
У ОСОБА_1 станом на 30 серпня 2018 року не було жодних правових підстав на звернення до суду, а тому не можна вважати, що її права, свободи або ж законний інтерес порушені. Про факт порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналась лише             08 серпня 2022 року, коли дізналася про постанову Верховного Суду від 08 червня 2022 року, якою визнано незаконним та скасовано рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930. 
Касаційна скарга не містить доводів щодо незгоди з висновками судів про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, тому предметом касаційного перегляду є судові рішення в частині вирішення питання щодо недотримання позивачем строку встановленого КЗпП України на звернення до суду з цим позовом (стаття 400 ЦПК України).
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції. 
 
04 грудня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
З 02 вересня 2002 року до 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 працювала                               в Тернопільській обласній експериментальній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача з класу гітари. 
 
28 березня 2018 року Тернопільська обласна рада прийняла рішення № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради».
 
Наказом директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 202-К позивача з 30 серпня 2018 року звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку                                із реорганізацією шляхом злиття вищевказаних двох навчальних закладів.  
 
ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомлена 30 серпня 2018 року, чого не заперечує представник позивача.
 
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Тернопільський ліцей № 21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області зареєстрований як юридична особа 06 вересня 2018 року та є правонаступником Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 Тернопільської міської ради.
 
Постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 у справі № 819/707/18 рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 скасовано.
 
Згідно з довідкою Тернопільського ліцею № 21 - спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області від 03 квітня 2023 року № 02/12-87 заробітна плата позивача (нарахована) у 2018 році становила, зокрема: за травень - 9 238,65 грн, за червень - 13 072,06 грн (у т. ч. 4 264,00 грн -матеріальна допомога і 1 417,18 грн - відпускні), за липень 8 786,55 грн - відпускні, за серпень - 73 399,24 грн (у т. ч. 5 668,74 грн - відпускні, 59 520,30 грн - компенсація відпускних, 5 270,63 грн вихідна допомога).
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права  у  подібних  правовідносинах,  викладеного  у  постанові  Верховного  Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується  з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                        права  в   межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що   касаційна   скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України (КЗпП України - тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися              з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного              у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Встановлений статтею 233 КЗпП України строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
У статті 234 КЗпП України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, закріплено, що в разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, місцевий загальний суд може поновити ці строки.  
Разом з тим стаття 234 КЗпП України не передбачає переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність визначається в кожному окремому випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Відмовити            в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можна лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 4 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 листопада 2006 року                       у справі «Красношапка проти України» вказано, що робітник, який вважає себе незаконно звільненим роботодавцем, має значний особистий інтерес                             в отриманні судового рішення щодо правомірності такої міри.
У справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони              й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладному руху в судовому процесі.
Суди встановили, що з наказом відповідача від 28 серпня 2018 року № 202-К про її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України позивач ознайомлена 30 серпня 2018 року, а з позовом до суду позивач звернулася лише у серпні  2022 року, тобто   з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України.
Твердження позивача стосовно того, що вона дізналася про незаконність свого звільнення лише в серпні 2022 року, після ухвалення Верховним Судом 08 червня 2022 року у справі № 819/707/18 постанови про скасування рішення обласної ради, яке стало підставою для її звільнення, а до того часу вважати своє звільнення незаконним підстав у неї не було, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки стаття 233 ЦПК України пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення                    з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не   з будь-якими іншими обставинами. 
Схожі за змістом висновки вкладені у постанові Верховного Суду від 28 червня             2023 року у справі № 734/1793/20.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 не навела поважних причин недотримання нею передбаченого статтею 233 КЗпП України строку на звернення до суду з позовом про захист порушеного права, які об`єктивно перешкоджали чи створювали їй труднощі для своєчасного звернення до суду, та не підтвердила це належними доказами, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку                 з пропуском зазначеного строку.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення та  поновлення на роботі у зв`язку з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України. Оскільки інші вимоги є похідними, тому вони також не підлягають задоволенню.
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а зводяться до незгоди з ними та тлумачення норм права на власний розсуд.  
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної  скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови  апеляційного суду - без змін.  
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу адвоката Кметика Ярослава Степановича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                             А. Ю. Зайцев
 
                                                                                       Є. В. Коротенко
 
                                                                                      М. Ю. Тітов