Справа № 758/2832/23                                                                                         Головуючий в суді І інстанції Головчак М.М.
Провадження № 22-ц/824/4755/2024                                                                  Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
25 січня 2024 року                                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення пені за прострочення виплати аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 10 квітня 2010 року перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом, виданим Подільським районним судом міста Києва від 12 січня 2022 року у справі №758/17511/21, ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шемберко О.П. від 08 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вказаного судового наказу.
Дитина проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не бере, коштів на утримання дитини не дає, має заборгованість більше одного року зі сплати аліментів. Після розлучення відповідач не проживає за адресою свого місця реєстрації, приховує місця своєї роботи та зайнятості. Він є здоровою та працездатною людиною. Відповідач, окрім сина ОСОБА_3 , має малолітню доньку. На його утриманні непрацездатні батьки та дружина не перебувають.
На теперішній час витрати на дитину в умовах воєнного стану в Україні, інфляції та постійного зростання цін значно перевищують визначений судовим наказом розмір  аліментів (50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 1 416, 50 грн.), що наразі не забезпечує встановлений державою мінімальний стандарт для проживання для дитини відповідного віку - 2833 грн.
Позивач вважає, що у разі задоволення судом вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, а у випадку, якщо у боржника відсутні доходи і він не працює, розмір заборгованості зі сплати аліментів буде нараховуватись виконавцем щомісячно в сумі 4 296, 08 грн. (1/4 частини від 17 184, 33 грн. - середньої заробітної плати працівника в місті Києві за місяць за офіційними даними Головного управління статистики у місті Києві), що відповідатиме інтересам дитини.
Відповідно до довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем Василюшко В.В. Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 01 лютого 2023 року загальна заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по січень 2023 року складає 17 502, 50 грн.
За розрахунком позивача, всього сума нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з січня 2022 року по березень 2023 року включно визначена в сумі 18 919, 00 грн. (17 502, 50 грн. станом на 01 лютого 2023 року + 1 416, 50 за лютий 2023 року).
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_2 просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; та стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 року по березень 2023 року у розмірі 18 919 грн.
У червні 2023 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені, а якій просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 року по травень 2023 року включно у розмірі 23 168,50 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 17 502 грн. 50 коп. за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2023 року, включно.
Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений судовим наказом Подільського районного суду м. Києва, виданим 12 січня 2022 року у справі № 758/17511/21, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинено стягнення аліментів на підставі судового наказу, виданого 12 січня 2022 року Подільським районним судом м. Києва по справі № 758/17511/21.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням в частині стягнення пені по аліментах, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що  заборгованість відповідача зі сплати аліментів існувала з січня 2022 року і була повністю погашена лише в червні 2023 року (через 17 місяців), та тому наявні підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за 4 місяці на суму 5 666 грн, а саме за лютий-травень 2023 року.
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінку обґрунтованості доводів про необхідність стягнення з відповідача пені за весь період прострочення сплати аліментів, а не тільки по 31 січня 2023 року.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виникнення заборгованості зі сплати аліментів саме по травень 2023 року, а надані копії квитанцій про рух грошових коштів по картці від 09  червня 2023 року та від 13 червня 2023 року не містять даних про призначення платежів, які надійшли на рахунок позивачки в сумі 22 416 грн. 20 коп. та в сумі 1 231 грн. В той же час, враховуючи, що сума пені за порушення аліментних зобов`язань перевищує 100 % заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, станом на 01 лютого 2023 року та відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла така заборгованість зі сплати аліментів, то суд дійшов висновку про стягнення пені в межах наявної заборгованості по аліментам у розмірі 17 502 грн. 50 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 10 квітня 2010 року було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 10 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12 т.1).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14 грудня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №2376 (а.с. 13 т.1).
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовлено (а.с.14-15 т.1).
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №174 (а.с.16-18 т.1).
Згідно з судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 15 грудня 2026 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.23 т.1).
Постановою від 08 лютого 2022 року державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Шемберко О.П. відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 за судовим наказом №758/17511/21, виданим 12січня 2022 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24 т.1).
Відповідно до довідки від 08 лютого 2023 року №06-13/35, виданої директором загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа №243» Подільського району м. Києва Матвєєвою Л., вихованням ОСОБА_3 займається мама, батька протягом цих років (з 05 жовтня 2020 року та по теперішній час) в школі не було (а.с.21 т.1).
Згідно з довідкою-розрахунком НОМЕР_3/15 від 14 лютого 2023 року, виданою державним виконавцем Подільського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Василюшко В.В.,на виконанні у відділі державної виконавчої служби Подільського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) знаходиться судовий наказ №758/17511/21 від 15 грудня 2021 року, виданий Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Загальна заборгованість станом на 01 лютого 2023 року складає 17 502, 50 грн. Станом на 14 лютого 2023 року боржником не надавались документи, підтверджуючі сплату аліментів за виконавчим документом (а.с. 22 т.1).
Постановою від 25 квітня 2023 року державним виконавцем Солом`янського  ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Петренко І.В. прийнято виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу №758/17511/21, виданого 12 січня 2022 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.51-52 т.1).
Відповідно до ч.1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно зі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, аналіз норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії;положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин;в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України;при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.
Також, у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19, Верховний Суд вказує, що наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. 
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. 
Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. 
Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність виникнення заборгованості за лютий-травень 2023 року, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього, та оскільки розрахована пеня за порушення відповідачем аліментних зобов`язань перевищує 100 % заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем станом на 01 лютого 2023 року, тому, пеня, що підлягає стягненню не може перевищувати наявної заборгованості по аліментам в сумі 17502 грн. 50 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів існувала з січня 2022 року і була повністю погашена лише в червні 2023 року, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, зважаючи на відсутність доказів, які ці доводи підтверджують. 
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, та не повторювали доводів позивача в суді першої інстанції, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                            Судді: