УХВАЛА
10 січня 2024 року
м. Київ
справа № 521/19075/21
провадження № 61-18670ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з теплопостачання,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року Обслуговуючий кооператив «Хвойний» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого зазначив, що позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що підтверджується доданими копіями ліцензій. До отримання позивачем ліцензій послуги теплопостачання надавало ТОВ «Теплодім-3». У вересні 2020 року між позивачем і ТОВ «Теплодім-3» укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборгованість відповідача за опалювальний період з 01 грудня 2019 року по                12 лютого 2020 року, за опалювальний період з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року складає 24 851,97 грн.
Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 07 березня 2023 року у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» відмовив.
Одеський апеляційний суд постановою від 20 листопада 2023 року апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» задовольнив. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Скасував рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2023 року та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 24 851,97 грн.
Вирішив питання щодо судових витрат.
28 грудня 2023 року адвокат Бриленко К. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.
ОСОБА_1 зазначає, що справа має виняткове значення для неї, оскільки відповідач є пенсіонером. Отримує лише пенсію та не має інших доходів.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.
З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                   ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з теплопостачання.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров