ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року		Справа № 380/67/23 пров. № А/857/1945/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року (суддя Желік О.М., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ :
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила:
визнати протиправним рішення ГУПФ від 14.07.2022 без номера про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, починаючи з 26.10.2021 (далі – Рішення);
зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, починаючи з 26.10.2021, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати пенсії, починаючи з 26.10.2022. на день фактичної виплати затриманої пенсії;
встановити спосіб виконання судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, відповідно до поданої представником позивача за довіреністю заяви від 21.09.2021 про виплату пенсії на банківський рахунок;
допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсією, починаючи з 26.10.2021 у день фактичної виплати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 31.05.2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано Рішення ГУПФ від 14.07.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано ГУПФ признати ОСОБА_1 пенсію за віком як непрацюючому пенсіонеру не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (далі – Рішення суду).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року виправлено описку, допущену в абзаці 3 резолютивної частини Рішення суду шляхом зазначення дати, з якої слід призначити ОСОБА_1 пенсію за віком. Викладено абзац 3 резолютивної частини Рішення суду в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885) признати з 26.10.2021 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком як непрацюючому пенсіонеру не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію.».
09.01.2024 на адресу суду першої інстанції повторно надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (далі – Заява), який діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій він просив суд встановити спосіб виконання Рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок, згідно з заявою про виплату пенсії на банківський рахунок від 21.09.2021, переданою до органу ПФУ уповноваженим представником позивача за довіренням.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року Заяву повернуто без розгляду. 
Не погодившись із постановленою ухвалою її оскаржила позивач в особі представника Райзмана О.Я., який із покликанням на порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та вимоги Заяви задовольнити; зобов`язати відповідача у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення.
В апеляційній скарзі, вказує, що рішення суду про повернення заяви позивача від 08.01.2024 про спосіб виконання судового рішення мотивовано тим, що позивачем подавалося 06.08.2023 аналогічна заява, яка ухвалою від 28.09.2023 залишена без задоволення. У свою чергу, відмова від задоволення заяви від 06.08.2023 мотивована судом тим, що зміна, згідно зі статтею 378  Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) способу та порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом під час ухвалення рішення у справі способу відновлення порушеного права. При цьому, позивачем зазначено, що отримання пенсії на визначений позивачем банківський рахунок є єдиним для позивача способом отримання пенсії за постійного проживання останньої за кордоном.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до частини другої статті 312 КАС апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом аналогічну заяву про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення вже було розглянуто і відмовлено у задоволенні такої ухвалою від 28.09.2023, суд висновує, що повторно подана заява є очевидно безпідставною, а отже її слід повернути заявнику без розгляду.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Як видно з матеріалів справи, 07.08.2023 судом першої інстанції було зареєстровано заяву ОСОБА_2 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (далі – Заява-1), у якій він просив суд: встановити спосіб виконання Рішення суду шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок, згідно з заявою про виплату пенсії на банківський рахунок від 21.09.2021, переданою до органу ПФУ уповноваженим представником позивача за довіренням.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року, яка набрала законної сили 28.09.2023 у задоволенні Заяви-1  відмовлено (далі – Ухвала суду).
09.01.2024 судом першої інстанції зареєстрована Заява ОСОБА_2 подана в інтересах ОСОБА_1 з тими самими вимогами, що і Заява-1 у задоволенні якої було відмовлено Ухвалою суду, яка станом на час цього апеляційного розгляду справи є чинною та не оскаржувалась у встановленому КАС порядку.
Частиною першою статті 45 КАС передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини другої статті 167 КАС якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Як уже встановлено вище, представником позивача на адресу суду першої інстанції уже подавалась аналогічна Заява-1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення та була вирішена Ухвалою суду, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що повторно подана Заява є очевидно безпідставною, та підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
В межах вказаного апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості давати оцінку доводам, що викладені у Заяві по суті її вимог, так як такі були вирішенні Ухвалою суду за Заявою-1.
В розглядуваному ж випадку апелянт подаючи апеляційну скаргу має намір у такий спосіб ніби оскаржити Ухвалу суду та досягнути бажаного результату шляхом задоволення вимог Заяви, проте в силу вимог КАС позивач-заявник для належного захисту свого порушеного права мав би оскаржити Ухвалу суду в апеляційному порядку або ж подати новий позов в основі якого заявити вимоги, що викладені у Заяві.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне судове рішення з дотриманням норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а тому підстав для її скасування  немає. 
Керуючись статтями 308, 311, 312, 316, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний