ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/3961/23	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року (суддя Маковська .В.) у справі №160/3961/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                              в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у відмові ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;
-зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що в результаті укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ”, у зв`язку з чим звернулась до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки на прізвище “ ОСОБА_3 ”. Проте, відповідач безпідставно, на думку позивачки, відмовив у оформленні та видачі паспорта, пославшись на необхідність надання відповідного рішення суду. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачена можливість документування громадян України як паспортом у формі книжечки так і формі ID-картки. Суд вказав на те, що оскільки відповідачем не доведено правомірності відмови у видачі позивачці паспорта у формі книжечки, то наявні підстави для задоволення позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для обміну паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки. Відповідач зазначає, що позивачкою не було обгрунтовано, а судом першої інстанції не встановлено законодавчо визначених підстав для такого обміну. З цього приводу відповідач зазначає, що підстави для обміну паспорту громадянина України визначені Порядком №302 і вказаний порядок не передбачає можливості здійснення обміну паспорта у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки. Також відповідач звертає увагу на те, що встановлений певний порядок видачі (обміну) паспортів, який на теперішній час врегульований Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України №456. Вказаним Порядок передбачено звернення громадян з відповідними документами, зокрема, подання заяви-анкети, чого у спірному випадку позивачкою зроблено не було, а її заяву органом міграційної служби розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та роз`яснено встановлений порядок обміну паспортів.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість. Позиція позивачки полягає в тому, що документування паспортом у формі ID-картки порушує вимоги Конституції України, оскільки фактично є втручанням в особисте життя людини, так як передбачає збір та зберігання цифрової інформації. Оскільки позивачка не бажає передавати свої біометричні дані, зокрема через релігійні переконання, то вона має право отримати паспорт громадянина України у формі книжечки і таке право підтверджено рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №806/3265/17.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка документована паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , оформлений у формі ID-картки та містить безконтактний електронний носій.
В результаті укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивачкою змінено прізвище з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ”, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб 10.06.2022 серія НОМЕР_2 .
З метою отримання паспорта громадянина України у формі книжечки на прізвище “ ОСОБА_3 ”, позивачка звернулась до відповідача з відповідною заявою, за результатами розгляду якої, відповідач листом від 08.10.2022 №1212-811/1212.1-22 повідомив позивачку про встановлений порядок обміну паспортів громадянина України, зокрема, про необхідність подання рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому порядку. 
Не погоджуючись з відмовою у видачі паспорта у формі книжечки, позивачка звернулася з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, з огляду на зміст та обсяг заявлених позивачкою вимог у цій справі, визначальним є встановлення того, чи були у відповідача наявні правові підстави для видачі позивачці паспорта громадянина України у формі книжечки.
Суд першої інстанції, задовольнивши позов та зобов`язавши відповідача видати паспорт у формі книжечки, таких підстав не визначив та не зазначив їх в судовому рішенні.
Відповідно до частин 1-2 статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частина 4 вказаної статті Закону 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
В той же час, за змістом пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі Положення № 2503-XII), бланки     паспортів    виготовляються    у    вигляді    паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними     зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Тобто, чинним законодавством України передбачена можливість документування громадян України як паспортом у формі книжечки так і у формі ID-картки.
Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.
Відповідно до пункту 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Пункт 6 Порядку № 302 визначає, що обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).
Відповідно до п.п. 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі - Тимчасовий порядок № 620/33591).
Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.
Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.
Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
Аналізуючи положення Порядку №302 та Порядку №456 можливо дійти висновку про те, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі №260/99/19 (постанова від 21.08.2020).
В контексті наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що подана позивачкою до відповідача заява (а.с.35) за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням №2503-XII. У вказаній заяві позивачка не навела та не довела жодну з обставин, яка дає правові підстави для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.
При цьому, з огляду на зміст поданої заяви, слід звернути увагу і на те, що раніш позивачка зверталася з заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки, та 14.04.2021 була документована паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , оформлений у формі ID-картки.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку у відповідача не існувало законодавчо визначених підстав для обміну раніш виданого позивачці паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки, що, з огляду на зміст та обсяг заявлених позивачкою у цій справі вимог, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивачки у позові та відзиві на апеляційну скаргу  на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17 (зразкова справа), оскільки такі стосуються інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.
Ураховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі №160/3961/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

          Повний текст постанови виготовлено 25.01.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк