ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 лютого 2024 року           справа №200/3204/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року (головуючий суддя І інстанції – Голубова Л.Б.), складене в повному обсязі 28 липня 2023 року, у справі № 200/3204/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                   В С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування пенсії з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01 квітня 2022 року у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту призначення пенсії, а саме з 01 квітня 2022 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незастосування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 06 квітня 2021 року норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до приписів ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту призначення пенсії, а саме: з 06 квітня 2021 року.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги вказав, що оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі №200/3825/22 не було покладено зобов`язання на ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії з урахуванням норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому позивачу правомірно призначено пенсію з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 спірних періодів роботи в межах нормативно правової бази та у відповідності до рішення суду.
З зазначених причин відповідач зазначає, що позивач не мав права на перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне
ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач з 06.04.2021 року знаходиться на пенсійному обліку як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 2 ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить надана відповідачем роздруківка з пенсійної справи ОСОБА_1 
29.08.2022 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення по справі № 200/3825/22, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період навчання з 01.09.1988 по 23.05.1989 в технічному училищі № 94 м. Димитров за спеціальністю електрослюсар підземний, періоди на «Шахті «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» у якості електрослюсаря підземного з 27.05.1989 по 28.05.1989 та з 20.02.1997 по 28.02.1997, періодів його роботи з 20.07.2021 по 23.03.2022 у ДП «Мирноградвугілля» на посаді електрослюсар підземний та провести перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
Відповідно до вказаного рішення після зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 вищезазначених періодів, його пільговий стаж становить 15 років 8 місяців 00 днів.
На запит представника позивача листом від 14.06.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило застосувати приписи підставі ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту виникнення відповідного права з дати призначення пенсії, оскільки зазначене вище судове рішення не містило таких вимог.
Приймаючи спірну постанову, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, зобов`язав здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до приписів ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту призначення пенсії, а саме: з 06 квітня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. 
Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), який набрав законної сили 16 вересня 2008 року, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. Згідно ст. 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надані Верховною Радою України.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 345-VI дія ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, виконавши рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі №200/3825/22, зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 15 років 8 місяців 00 днів, про що зазначив у відзиві та рішенні від 10.02.2023 року 052530002437 про перерахунок пільгової пенсії.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, станом на дату призначення пенсії 06.04.2021 року страховий стаж роботи із шкідливими умовами, який дає право позивачу на перерахунок пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, склав 15 років 8 місяців 00 днів, тобто позивач мав право на застосування до нього положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
За таких обставин, на позивача поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).                    
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі № 200/3204/23– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року.

Судді                                                                                                  А.В. Гайдар 
                                                                                                     Е.Г. Казначеєв
                                                                                                             І.Д. Компанієць