ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року	Львів	Справа № 260/5209/23 пров. № А/857/18983/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Улицького В.З., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року (ухвалене головуючим - суддею Гебеш С.А. у м. Ужгород) у справі № 260/5209/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 13.06.2023 року № 20 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 08.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 260/3402/22, яке набуло законної сили, зобов`язано Адміністрацію ДПС України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог п. «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.п. «в» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей». Адміністрація ДПС України на виконання вказаного рішення суду направила відповідні документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, однак останнє прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії. Вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його права.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 13.06.2023 № 20 про відмову у призначенні  пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії  за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 08.06.2020.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023, яке набуло законної сили встановлено позивачу вислугу років 25 років 02 місяці 04 дні у пільговому обчисленні для призначення пенсії та вказано про те, що такий набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а відтак оскаржуване рішення є неправомірним та підлягає скасуванню. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач проходив військову службу в різних органах ДПС України та звільнився з військової служби з НОМЕР_1 прикордонного загону.
Відповідно до наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України від 05.06.2020 № 245-ОС був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 07.06.2020 (а.с. 7).
Відповідно до вказаного наказу вислуга позивача станом на 07.06.2020 становить: календарна - 17 років 04 місяці 19 днів; пільгова - 07 років 09 місяців 15 днів; всього - 25 років 02 місяці 04 дні.
Позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з приводу оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
Однак, листом від 30.08.2022 № 11/Г-7024-11116 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила позивачеві у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документів для призначення пенсії. Мотивами такої відмови відповідачем зазначено відсутність у ОСОБА_1 достатньої кількості вислуги років у календарному обчисленні, які надають право на пенсійне забезпечення
Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 зобов`язано Адміністрацію державної прикордонної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог п. «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ та п.п. «в» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».
Як встановлено судом з ДК «ДСС» вказане рішення набуло законної сили 23.03.2023.
Вказаним рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 встановлено, що на дату звільнення 07.06.2020 позивач мав вислугу більше ніж 24 календарних роки, 6 місяців, а саме - 07 років 09 місяців 15 днів+17 років 04 місяці 19 днів = 25 років 02 місяці 04 дні та набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.
На виконання вказаного рішення суду, Адміністрація Державної прикордонної служби України направила до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області для призначення пенсії позивачу за вислугу років, про що повідомила останнього листом від 25.05.2023 № 11/24073/23-вих.
Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 13.06.2023 № 20 «Про відмову у призначенні пенсії за вислугу років», що і стало предметом даного адміністративного позову.
Підставою відмови у призначенні пенсії позивачу слугувала відсутність достатньої календарної вислуги років (24,6 років) на момент звільнення зі служби (07.06.2020), визначеної ст. 12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262.
Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до п «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Як встановлено судом першої інстанції та підтвердження рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 на дату звільнення позивача - 07.06.2020 позивач мав вислугу більше ніж 24 календарних роки, 6 місяців, а саме - 07 років 09 місяців 15 днів + 17 років 04 місяці 19 днів=25 років 02 місяці 04 дні та набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2023, яке набуло законної сили встановлено позивачу вислугу років 25 років 02 місяці 04 дні у пільговому обчисленні для призначення пенсії та вказано про те, що такий набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 закону №2262, а тому оскаржуване рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, а ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 08.06.2020 - наступний день після звільнення зі служби.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 260/5209/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький