Справа № 466/10172/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В. 
Провадження № 33/811/1835/23                 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 січня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю захисника Склярського П. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Склярського П. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2023 року,

встановив:

вказаною постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 41 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення та оголошено усне зауваження.
Відповідно до постанови суду першої інстанції,  ОСОБА_1 допустила порушення вимог законодавства про працю, а саме: допущено до роботи працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушила вимоги ч. 4 ст. 24, ч. 1 ст. 21 КЗпП України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.
На зазначену постанову захисник Склярський П. М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , що порушило її право на захист. Зазначає, що під час перевірки контролюючому органу надавались пояснення про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не відносяться до ТОВ «Сіли поїли», а є працівниками іншого закладу. Вважає неналежним доказом відеозапис події, який міститься у матеріалах справи, оскільки на ньому відсутня дата та час запису та з нього неможливо встановити місце його проведення. Зазначає, що  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до наказу від 17.08.2023 року, офіційно працевлаштовані у ФОП ОСОБА_5 .
Заслухавши доводи захисника Склярського П. М., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови вона отримала 21.11.2023 року, а апеляційну скаргу захисник подав 30.11.2023 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити. 
З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції справу розглянуто з участю захисника Склярського П. М., в присутності якого встановлено, що висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/23059/089/П/ПТ від 18.08.2023 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований;
- даними акту перевірки № ЗХ/ЛВ/23059/089 від 18.08.2023 року, згідно з яким, у ТОВ «СІЛИПОЇЛИ» допущено порушення вимог ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КзПП України, що полягає у фактичному допуску двох працівників, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , до роботи без укладення трудового договору;
- фотоматеріалами події адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають та виконують трудові обов`язки у закладі «ЛЮЛЯ Кавказька кухня»;
- відеозаписом адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють у закладі «ЛЮЛЯ Кавказька кухня», а ОСОБА_1 підтвердила, що вищевказані працівники працюють у ТОВ «Сіли поїли» без укладення трудового договору.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП. 
Доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.
Так, відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 допустила до роботи працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, що підтверджується матеріалами справи в сукупності, зокрема, наявним в матеріалах справи відеозаписом, яким підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працювали у закладі «ЛЮЛЯ Кавказька кухня».
Крім того, згідно з відеозаписом події адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 підтвердила, що вищевказані працівники працюють у ТОВ «Сіли поїли» без укладення трудового договору.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 працевлаштовані з 17.08.2023 року у ФОП ОСОБА_5 не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєному, оскільки не підтверджує, що останні були офіційно працевлаштовані у ТОВ «Сіли поїли» (заклад «ЛЮЛЯ Кавказька кухня»).
Не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про безпідставність проведення перевірки, оскільки така була проведена на підставі скарги ОСОБА_7 від 04.07.2023 року в передбаченому законом порядку.
Відтак, вказані обставини підтверджують той факт, що директор ТОВ «Сіли поїли» ОСОБА_1 допустила до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер адміністративного правопорушення, те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, погоджуюсь із висновком суду першої інстанції про те, що вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, а тому, відповідно до ст. 22 КУпАП, її слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

поновити захиснику Склярському П. М. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2023 року.
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Склярського П. М. – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду                                                 Головатий В. Я.