ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1677/21  Номер провадження 33/814/25/24	Головуючий у 1-й інстанції Гомада В.А.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 червня 2021 року, 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 років. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень. 
За постановою судді, 08 березня 2021 року о 16 год. 39 хв. в м. Харків по вул. Вітебська,7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD Scorpio, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, очі не реагують на світло, неприродна блідніть, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД , у лікаря-нарколога, відмовився у на місці зупинки транспортного засобу присутності двох свідків у встановленому законом порядку.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що будь-яких доказів щодо механічного руху автомобіля УПП в Харківській області до матеріалів справи не долучено.
Вказує, що в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зазначено, що вони спостерігали факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Зазначено лише, що 08.03.2021 водій автомобіля Ford Scorpio д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД вул.Шевченка, 26 відмовився в їх присутності. Однак свідки не підтверджують наявність ознак для направлення ОСОБА_1 на огляд, зазначених поліцейськими в направленні на огляд. Крім того, в поясненнях свідків не зазначено час відмови. Та вони не попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Всупереч наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» працівником поліції не було здійснено все спілкування безперервно.
Зазначає про те, що через відсутність можливості залучити адвоката під час розгляду справи в суді першої інстанції не розумів юридичних наслідків визнання своєї вини.
ОСОБА_1 та його адвокат Лисаченко Є.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися, від адвоката на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обгрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 110279 від 08.03.2021, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, де вказано, що у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло; неприродня блідість шкіри обличчя, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 08 березня 2021 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження запропонованого огляду у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння, рапортом поліцейського про обставини складання адміністративного матеріалу. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що інспектор поліції пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився. Крім того, сам ОСОБА_1 був обізнаний про причини зупинки транспортного засобу через недотримання Правил дорожнього руху та в ході розгляду адміністративного матеріали працівниками поліції за ч.2 ст. 122 КУпАП за порушення правил руху при зміні його напрямку без ввімкнення покажчика повороту, не заперечував факту керування транспортним засобом. 
При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів огляду та іншими матеріалами справи.
Далі, на спростування доводів апелянта, згідно п.12 розд.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735,у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї Інструкції.
При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення 08.03.2021 року ОСОБА_1 із вчиненим правопорушенням погодився, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився, про що свідчить його особистий підпис в документі. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є надуманими, та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому повинен знати, в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак сп`яніння, не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги про те, що в поясненнях свідки не підтверджують наявність ознак сп`яніння ОСОБА_1 , які б слугували підставою для направлення на огляд є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про встановлення свідками ознак сп`яніння положення КУпАП не передбачають. Окрім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованого огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що додатково підтверджується матеріалами відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції .
Не приймаються до уваги вказівки апелянта про те, що в бланках пояснень свідків не попереджено про відповідальність, не приведено до присяги, оскільки чинним КУпАП не передбачено вимог до оформлення бланків пояснень свідків та визнання таких доказів неналежними або недопустимими за відсутність відомостей, про які вказує ОСОБА_1 . 
Не передбачено це і Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року.
Відсутність в письмових поясненнях свідків часу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не є істотним порушенням, та не є самостійною підставою для визнання таких пояснень недопустимими, та як наслідок скасування постанови судді.
Такі посилання апелянта жодним чином не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що відеозапис наданий працівниками поліції фрагментально, не зафіксовано увесь період спілкування між ОСОБА_1 та працівниками поліції не спростовують фактичних обставин справи та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Більше того, у ході перегляду відеозапису жодного підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не встановлено.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Інші доводи апелянта не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.
Неправильного застосування або порушень норм права, які б були підставою для скасування постанови судді, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко