ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1868/21  Номер провадження 22-ц/814/204/24	Головуючий у 1-й інстанції Ольховський Є.Б.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
секретар:Кириченко В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
в с т а н о в и в:
У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог зазначив що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено 25.01.2008р. кредитний договір та договір іпотеки. Право вимоги за цими договорами 29.06.10р. перейшло до позивача. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.11р. було визнано недійсним кредитний договір та договір іпотеки та вилучено запис про іпотеки з Державного реєстру, 23.11.11р. спірна квартира відчужена ОСОБА_1 06.03.13р. було скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.11р. що дало підстави для звершення до суду з вказаними позовними вимогами.
У квітні 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.
Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2021 року позов ТОВ «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , 3-і особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив позивач ТОВ «ОТП Факторінг Україна» . Скарга мотивована тим , що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим , таким що прийнято судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права , внаслідок неповного з`ясування судом обставин , що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи у зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню.
Апелянт просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2021 року , та ухвалити нове , яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторінг Україна» задовольнити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
25 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянкою України ОСОБА_2 (далі - третя особа) був укладений кредитний договір № ML-702/613/2008, згідно з яким третя особа отримала у Банку кредит у розмірі 55 300,00 Доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором.
За умовами іпотечного договору предметом іпотеки була належна ОСОБА_2 квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243797998 від 10.02.2021 року, доданої до позовної заяви, 21.01.2008 року за №6464416 ПН ХМНО Дорогій В.А. накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , на підставі Договору іпотеки р. №283 від 25.01.2008 року посвідченого ПН ХМНО Дорогій В.А.
В подальшому, права вимоги за вказаними договорами перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі Договорів про відступлення прав вимоги та про купівлю кредитного портфелю від 29.06.2010 р.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2011 року (справа № 2-2831/11) було визнано недійсними кредитний договір № ML-702/613/2008 від 25.01.2008 та договір іпотеки від 25.01.2008 № PML 702/613/2008. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у розгляді справи брав участь представник ПАТ «ОТП Банк» який також був представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243797998 від 10.02.2021 року, доданої до позовної заяви, 07.07.2011 року ПН ХМНО Звєрєвим А.М. на підставі заяви ОСОБА_2 були припинені обтяження стосовно спірної квартири, що раніше були внесені на підставі договору іпотеки від 25.01.2008 № PML 702/613/2008.
23.11.2011 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було відчужено на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2011 року посвідченого ПН ХМНО Поляковою М.В. за реєстровим №2482 (далі - Договір), продавець ОСОБА_3 , передав у власність, а покупець ОСОБА_1 , прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 5 Договору «...предмет цього договору під забороною (арештом) відчуження, згідно з Єдиним реєстром заборон не перебуває, що підтверджується Витягом №33886733 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.11.2011 року...».
Спірне нерухоме майно також перебуває в іпотеці за іншим іпотечним договором від 23.11.2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , відповідні відомості внесено до реєстру.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.12.2012 р. по справі № 2035/8060/12 було стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № ML-702/613/2008 від 25.01.2008р.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2013 року (справа № 2-2831/11) було скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2011 року про визнання недійсними кредитного договору № ML-702/613/2008 від 25.01.2008р. та договору іпотеки від 25.01.2008р. № PML 702/613/2008. При цьому згідно роздруківки з офіційного веб порталу «Судова влада» (доданої до відзиву) вбачається, що апеляційну скаргу подано вже після закінчення строку на подачу апеляційної скарги та набранням чинності рішенням суду першої інстанції.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243797998 від 10.02.2021 року, доданої до позовної заяви, 21.01.2008 року за №6464416 ПН ХМНО Дорогій В.А. накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , на підставі Договору іпотеки р. №283 від 25.01.2008 року посвідченого ПН ХМНО Дорогій В.А. 07.07.2011 року внесено зміни, а саме вилучення обтяження ПН ХМНО Звєрєвим А.М. на підставі заяви ОСОБА_2 про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 07.07.2011 року.
Із зазначеного вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.11.2011 року посвідченого ПН ХМНО Поляковою М.В. за реєстровим №248 усі обтяження були припинені.
За ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
З матеріалів справи вбачається , що 07.07.2011 13:31:07 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було вилучено обтяження на нерухоме майно від 25.01.2008 17:21:35 за №6464416, що було здійснене на підставі договору іпотеки р.№283 від 25.01.2008 .
Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку встановленому законодавством.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст.26 цього ж Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст.37 Закону, а також у разі визнання на підставі рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст.37 Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
23.11.2011 ОСОБА_1 набула право власності на спірний об`єкт нерухомого майна. 20.12.2019 16:18:27 внесено зміни до реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо належної ОСОБА_1 квартири , видалено обтяжувача Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» . 
 Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).
Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).
У своїй апеляційній скарзі апелянт вказує, що запис про іпотеку не може бути відновлено з моменту вчинення первинного запису , а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав передбачених законом , зокрема договору іпотеки , а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя. Та з матеріалів справи встановлено , що іпотекодержатель після скасування рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 червня 2011 року , рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2013 року запис про обтяження не поновлював.
Варто також звернути увагу, що позивач був обізнаний про наявність рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2011 року, оскільки згідно копії рішення наданої суду , представник банку брав участь у судовому засіданні , а отже останньому було відомо про можливість настання наслідків пов`язаних із ухваленням відповідного рішення.
У зв`язку із чим , апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції , що звернення стягнення на спірну квартиру як предмет іпотеки, за умови, що на момент придбання відповідачем ОСОБА_1 , яка є її добросовісним набувачем, були відсутні відповідні записи про іпотеку, призведе до порушення прав ОСОБА_1 на мирне володіння майном , оскільки в такому випадку на неї буде покладено індивідуальний та надмірний тягар , який до того ж покладено на ОСОБА_2 рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2012 року про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2021 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І.Дорош

О.А. Лобов