П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року                                                                                  місто Київ
Справа № 752/18475/23
Провадження № 33/824/1716/2024
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши матеріали апеляційної скарги адвоката Руденка Сергія Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Руденко С.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною через її винесення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також захисник Руденко С.Ю.  подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва , яке мотивоване тим, що 19.12.2023 року ним було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, але йому її було повернуто та повідомлено, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, у зв`язку з чим 15.01.2024 року ним повторно було подано апеляційну скаргу вже через місцевий суд, однак постановою Київського апеляційного суду її було повернуто через те, що заявником не порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга  підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було прийнято судом 11 грудня 2023 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 20 грудня 2023 року (з урахуванням вихідних днів).
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Дніпровським районним судом м. Києва 11 грудня 2023 року за участі ОСОБА_1 та його захисника - адоваката Руденка Сергія Юрійовича .
Встановлено, що вперше адвокат Руденко Сергій Юрійович,  інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 19.12.2023 року.
Листом Київського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року апеляційну скаргу Руденка Сергія Юрійовича , подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року повернуто особі, яка її подала (а.с. 38).
Підставами для повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції обґрунтовував тим, що в порядку статті 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
В подальшому, 15 січня 2023 року захисник Руденко Сергій Юрійович   повторно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року (а.с. 40 - 67).
Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу Руденка Сергія Юрійовича , подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року повернуто (а.с. 70 - 71).
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що апеляційна скарга адвоката Руденка С.Ю. не містить клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року. Також адвокатом Руденком С.Ю. до апеляційної скарги не додано окремо викладеного клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а тому подана ним апеляційна скарга підлягає поверненню.
19 лютого 2023 року адвокат Руденко Сергій Юрійович втретє подав апеляційну скаргу (а.с. 94-119).
Утім вказана апеляційна скарга подана лише 19 лютого 2024 року, тобто на дев`ятнадцятий день після прийняття постанови Київським апеляційним судом 01 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги.
Скаржник не вказує причини неможливості подання апеляційної скарги одразу після прийняття постанови Київським апеляційним судом від 01 лютого 2024 року, а також не долучає відповідних доказів в їх підтвердження.
Посилання скаржника на отримання постанови Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року лише 19 лютого 2024 року, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст. 294 КУПАП строк оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення починається з дня винесення постанови, а не з моменту отримання її копії.
До того ж слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.
Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне наголосити на тому, що вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальних законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 819/1224/15-а.
Нових доводів про поважність пропуску процесуального строку клопотання не містить, а тому підстав для його задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Христов проти України», заява № 24465/04 від 19 лютого 2009 року).
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Руденка Сергія Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року - повернути особі, яка її подала.
Страву повернути до Голосіївського районного суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  А.М. Стрижеус