ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2024 р.           Справа№ 910/15451/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 
у справі №910/15451/23 (суддя Карабань Я.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"  
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
У  жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"   (далі - позивач, Товариство) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, Залізниця) та просило суд зобов`язати Залізницю внести зміни до особового рахунку Товариства №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 21  106,20 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 06.03.2020  укладений договір про надання послуг з організації вантажів залізничним транспортом, відповідно до якого Товариством була подана заявка на перевезення зі станції Микулинці-Струсів, проте у зв`язку із зайнятістю вантажного фронту вагони було затримано на станції з 00:05 28.11.2022 до 03:00 03.12.2022; перед подачею вагону №95791489 на під`їзну колію під навантаження Товариством здійснено його огляд та виявлено, що він непридатний під навантаження, тому позивач повідомив про відмову від вагону, однак при перевірці переліку обліку коштів на особовому рахунку позивачем встановлено, що Залізницею було безпідставно списано плату за користування вказаного вагону у розмірі 21 106,20 грн, оскільки Залізниця зобов`язана подавати придатні під навантаження вагони, також Залізниця має право не примати неочищені після навантаження вагони, а прийняття непридатного вагону  свідчить про свідому бездіяльність залізниці. При цьому, Товариство має право відмовити від вагонів, непридатних для використання, а плата підлягає стягненню з попереднього одержувача вантажу. Також вказав, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 15000,00 грн.
Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що за заявкою позивача станцією Микулинці-Струсів повідомлено представника позивача про готовність додавання 20 вагонів  29.11.2022 00:05 (у тому числі вагону №95791489), однак у зв`язку із зайнятістю під`їзної колії іншими вагонами Товариства, замовлені вагони затримані на станційних коліях в очікуванні звільнення вантажного фронту та перебували на місцях загального користування; причині зволікання представника Товариства з оглядом вагону №95791489 незрозумілі, оскільки інші вагони оглянуті і забрані на під`їзну колію 29.11.2022 та 01.12.2022; за умовами договору плата за користування вагонами нараховується до моменту одержання відмови, а Товариство повідомило про відмову 03.12.2022, тому плата нарахована правомірно; в порушення умов договору для фіксування факту комерційної непридатності спірного вагону Акт загальної форми не складався; придатність вагона для перевезення відповідного  вантажу у комерційному відношенні визначається відправником; Залізницею при нарахуванні плати не допущено жодних порушень вимог законодавства та умов договору і були підстави для нарахування плати за користування; орієнтовний розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним ціні позову. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"  подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки Залізниця зобов`язана подавати придатні під навантаження вагони, однак перед подачею вагону №95791489 на під`їзну колію для навантаження Товариством було здійснено огляд та виявлено, що він непридатний під навантаження в комерційному відношенні, тому позивачем подано на станцію лист про відмову від вагону; надалі він був оглянутий працівниками станції і  вони погодились із його комерційною непридатністю і вагон було забрано Залізницею; Залізниця наділена повноваженнями перевіряти стан вагонів після вивантаження, зокрема на предмет очищення; Товариство зобов`язане перед навантаженням перевірити вагони а до цього моменту такий обов`язок у Товариства не виникає; у зв`язку із наявністю виключних підстав Товариство правомірно відмовилось від прийняття неналежно виконаного залізницею Зобов`язання щодо подачі придатних для перевезення вагонів; Товариство будь-якого дозволу або погодження на подачу непридатних під навантаження вагонів не надавало, а комерційна непридатність вагону виникла ще до прибуття на станцію та зумовлена виключно бездіяльністю Залізниці; грошові кошти в сумі 21  106,20 грн. утримуються відповідачем за відсутності правової підстави  і підлягають поверненню на особовий рахунок позивача. Також вказав, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 10000,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29  січня 2024 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 15 лютого 2024 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута  у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.
09.02.2024 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що за умовами договору плата за користування вагонами нараховується до моменту одержання відмови; спірні вагони були затримані на місцях загального користування з вини замовника, а відмова від вагону надана лише через певний час після забирання вагонів на під`їзну колію, тому при нарахуванні плати  Залізницею не допущено жодних порушень; помилковим є твердження апелянта щодо обов`язку Залізниці перевіряти вагони; вказаний у скарзі розмір витрат на правову допомогу суперечить принципу співмірності з ціною позову. 
Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", як замовником, та Акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, було укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 (далі - договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення Договору.
Згідно з п. 1.1 предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
Відповідно до п. 1.4 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.
Відповідно до п. 1.5 договір є публічним, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (п. 1.6 договору).
Згідно з п. 2.3.4 договору перевізник зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійсненні перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі.
Згідно з п. 4.1 договору, розрахунки за цим Договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" AT "Укрзалізниця".
Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата послуг здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розд. 15 Договору.
Відповідно до п. 4.5 договору щодобово, упродовж періоду виконання Договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання Договору за звітну добу.
Відповідно до п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи Залізниці.
Пунктом 8.8 договору передбачено, що у випадку судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики використовується візуальне відображення електронних документів на папері.
Також згідно з п. 9.4 договору зміни (доповнення) до Договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/ з накладенням КЕП.
Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до Договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення.
Пунктом 9.6 договору сторони погодили, що умови Договору мають пріоритет (вищу силу) над іншими правочинами укладеними між Сторонами. У випадку наявності суперечностей між Договором та такими іншими правочинами, виконанню підлягатимуть умови встановлені Договором.
У силу приписів п. 12.1 договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Залізницею в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору.
Водночас, згідно Розділу 14 договору невід`ємною частиною Договору є додатки, зокрема, Додаток 1-2 "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів".
Факт укладення договору підтверджується повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020, в якому також присвоєно коди замовнику, а саме як відправнику/одержувачу: 8104, як платнику: 2829531
31.10.2022 Залізницею було оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 06.11.2022, крім змін до окремих положень додатку 1-2 до договору прямо передбачених вказаним додатком, які вступають в дію з 01.12.2022.
Позивач на виконання умов договору надав відповідачу заявку (угоду) № 414668 на навантаження з 08.11.2022 по 31.12.2022 вагонів вантажем зернових та олійних культур. 
Оскільки по станції Микулинці-Струсів позивач не має власної під`їзної колії, подача вагонів для навантаження здійснювалася на під`їзну колію Товариства з обмеженою відповідальність "Комбікормтрейд" згідно з письмовою угодою, погодженою із користувачем під`їзної колії та відповідачем 08.11.2022. 
На підставі даної заявки (угоди) розрахунки за подачу-забирання вагонів, маневрову роботу, користування вагонами повинні проводитися між відповідачем і Товариством з обмеженою відповідальність "Комбікормтрейд" у відповідності до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №Л/ДН-2/18/903/М/п, укладеного між ними 15.12.2018. 
Дана заявка підписана та скріплена печатками позивача, відповідача та Товариства з обмеженою відповідальність "Комбікормтрейд" без зауважень та заперечень.
У тексті вказаної заявки зазначено, що позивач з умовами договору №Л/ДН-2/18/903/М/п від 15.12.2018 ознайомлений та зобов`язується їх виконувати.
Відповідно до п. 5-6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №Л/ДН-2/18/903/М/п від 15.12.2018, який доданий відповідачем до відзиву на позов разом із заявкою (угодою), вагони на під`їзну колію подаються після повідомлення, яке передається агентом комерційної станції за вказаним у договорі номерам телефонів; вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці із розставленням вагонів на місцях завантаження, вивантаження; здача вагонів провадиться на під`їзні колії; загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 10 одиниць. 
28.11.2022 о 00:05 год на станцію Микулинці-Струсів Львівської залізниці, на забезпечення заявки позивача, на навантаження прибули вагони. Оскільки під`їзна колія була зайнята іншими вагонами позивача, замовлені вагони затримані на станційних коліях в очікуванні звільнення вантажного фронту.
Відповідно до пункту 8 Правил планування перевезень вантажів, (статті 17-21 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873 (надалі - Правила) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.
Так, згідно актів на віднесення на відповідальність вантажовласника (позивача) загальної форми ГУ-23 № 1701 від 28.11.2022 та № 1719 від 03.12.2022, вагон № 95791489 у зв`язку з очікуванням звільнення вантажного фронту затримано на станції з 00:05 год. 28.11.2022 по 03:00 год. 03.12.2022.
З вказаних актів вбачається, що затримка вказаних вище вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (позивача). Час початку затримки вагонів 28.11.2022 00:05 (акт № 1701 від 28.11.2022). Час закінчення затримки вагонів 03.12.2022 03:00 (акт № 1719 від 03.12.2022). Акти підписані представником позивача без будь-яких зауважень та заперечень.
Отже, затримка вагонів до подання їх позивачу не була зумовлена діями відповідача.
Абзацом 2 пункту 2.3 Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542 (в редакції від 28.11.2014, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами), передбачено, що відправник зобов`язаний перед навантаженням переконатися, що вагони справні та придатні для перевезення (очищені, не заражені шкідниками, не мають отворів та щілин, через які можливе просипання вантажу).
Позивач вказує, що після подачі вагонів ним було виявлено, що вагон №95791489 є непридатним у комерційному розумінні, оскільки містить тріщини та отвори в кузові вагона, а також залишки попереднього вантажу та неприємний запах у середині кузова вагона. Вказані обставини могли призвести до псування вантажу в процесі перевезення, а тому позивач листом за вих. №478 від 03.12.2022 повідомив відповідача про відмову від вагону №95791489 у зв`язку з його комерційною непридатністю.
08.12.2022 Залізницею, відповідно до умов п.2.3.4, 4.5 договору, було направлено позивачу Перелік №20221207, проаналізувавши який позивач встановив, що Залізницею на підставі Відомості №03120015 нараховано та списано з особового рахунку Товариства плату за користування вагоном №95791489 у розмірі 21 106,20 грн з ПДВ.
Позивач вважає, що оскільки йому був поданий відповідачем спірний вагон у комерційно непридатному стані, то він не повинен оплачувати час затримки його на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом та просив зобов`язати Залізницю внести зміни до особового рахунку Товариства №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 21 106,20 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що списання вказаної суми здійснено у відповідності до умов договору та норм чинного законодавства. 
За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і недоведеними, а тому позов не підлягає задоволенню. 
Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до ч.ч 5, 6 ст. 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі ст. 908 ЦК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Зі змісту положень ст. 909 ЦК України та ст.307 ГК України вбачається, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Матеріалами справи підтверджується, що  між сторонами був укладений Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 від 06.03.2020, у відповідності до умов якого Залізниця надала Товариству у користування вагони, у тому числі спірний вагон №95791489.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут) та іншими актами законодавства України.
Так, згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно з пункту 2 Статуту він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у т.ч. на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту).
Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (пункт 71 Статуту).
На підставі Статуту Міністерством транспорту України затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (пункт 5 Статуту).
Згідно з пунктом 6 Статуту вантаж, матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
Пунктом 46 Статуту встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Відповідно до пункту 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Згідно пункту 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Згідно з пунктом 3.4. договору, замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту актів загальної форми ГУ-23 № 1701 від 28.11.2022 та № 1719 від 03.12.2022 вбачається, що позивачем визнано, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції (до моменту відмови останнього від вагонів) відбулася із його вини. При цьому, акти підписані представником без заперечень.
Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що затримка перебування спірних вагонів на місцях загального користування станції Микулинці-Струсів в очікуванні подачі їх під вантажні операції на під`їзну колію Товариства з обмеженою відповідальність "Комбікормтрейд" відбулася з вини позивача.
Відповідно до абзацу першого пункту 2.1.10. договору, замовник зобов`язаний приймати подані за заявкою замовника власні вагони перевізника. Відмова замовника від прийняття власних вагонів перевізника допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання замовником таких вагонів для перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, на підставі відповідних документів (форм ГУ-23, ВУ-23).
Абзацом 2 пункту 2.1.10. договору передбачено, що якщо подання замовнику на його замовлення порожніх власних вагонів перевізника затримується з його вини, з нього стягується встановлена в п. 3.4. договору плата за користування власними вагонами перевізника за весь час затримки вагонів на станції призначення. Якщо замовник заявить про відмову від цих вагонів, плата за час затримки нараховується до моменту одержання відмови.
Пунктом 3.4.2. договору передбачено, що плата за користування власними вагонами Перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою: Пвик = (Спл / 24) х tгод х kм, де: 
Пвик - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів; 
Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн / вагон за добу визначена в додатку 1-2 до договору;
24 - кількість годин у добі; 
tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів;
k  - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда або контейнерного поїзда. Коефіцієнт встановлюються Перевізником та зазначається в додатку 1-2 договору.
Пунктом 119 Статуту передбачено, що у розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3.4.3. договору, загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.
Власний вагон Залізниці №95791489 перебував в користуванні позивача до відмови протягом 122 год. 55 хв., з них 72 год. - в листопаді 2022 року та 51 год. - в грудні 2022 року.
Перевіривши розрахунок суми плати за користування власним вагоном Залізниці, наведений у відзиві на позов в розмірі 21 106, 20 грн, з урахуванням того, що ставка плати за використання вагону (зерновозу) у період з 01.11.2022 по 30.11.2022 складала 2   817, 00 грн, а з 01.12.2022 - 4  300, 00 грн, а також враховуючи час перебування спірного вагону в користуванні позивача (122 год. 55 хв.), апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок відповідає умовам договору, є арифметично та методологічно правильним. 
Отже, відповідно до положень пункту 2.1.10. договору, позивач зобов`язаний сплатити відповідачу плату за користування вказаним вагоном, розраховану на підставі пункту 3.4.2. договору, у розмірі 21   106, 20 грн (17  588, 50 грн (без ПДВ) + 3 517, 70 (20 % ПДВ).
Абзацом 3 пункту 2.1.10 договору визначено, що у випадку відмови замовника від замовлених власних вагонів перевізника, що подані замовнику, замовник зобов`язаний письмово повідомити станцію навантаження та філію "Центр транспортної логістики" АТ "Укрзалізниця" про таку відмову та сплатити плату за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження. Така плата стягується за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 на підставі акту загальної форми ГУ-23 та перевізного документа, за яким прибули вагони на станцію призначення за тарифною схемою 14 Збірника тарифів. Плата за пробіг вагонів не нараховується у випадку, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної та комерційної непридатності, що підтверджується відповідним документом (акт форми ГУ-23, ВУ-23).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно з пунктом 31 Статуту Залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.
Відповідно до пункту 2.3 Правил перевезення вантажів навалом і насипом (затверджені наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542) під навантаження зернових вантажів подаються справні та очищені, а в разі потреби промиті вагони.
Однак, у матеріалах справи відсутні акти форми ГУ-23, ВУ-23, які б підтверджували факт комерційної непридатності вагону, а також докази того, що позивач звертався до працівників станції про складання таких актів.
Твердження позивача про те, що спірний вагон після його огляду представником Товариства і направлення відмови був оглянутий працівниками станції і  вони погодились із його комерційною непридатністю, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вони не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. 
Крім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, враховуючи умови договору, позивач звільняється від сплати лише за пробіг вагонів, а не за затримку, яка виникла з його вини.
Отже, з огляду на умови пункту 2.1.10 договору, доводи позивача, що він не повинен оплачувати час затримки вагону № 95791489 на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції, оскільки йому був поданий відповідачем спірний вагон у комерційно непридатному стані обґрунтовано відхилені судом першої інстанції як безпідставні.
Також подача відповідачем комерційно непридатного вагону не є підставою для звільнення позивача від внесення плати за користування вагоном №95791489 за період затримки його на станції в очікуванні звільнення вантажного фронту до моменту відмови його від спірного вагону.
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені умови договору та норми чинного законодавства,  апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що він звільняється від оплати за час затримки вагону №95791489  на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з 00:05 28.11.2022 до 03:00 03.12.2022, тобто до моменту відмови його від спірного вагону, а також факту безпідставного списання відповідачем грошових коштів з особового рахунку у розмірі 21 106, 20 грн, а тому відсутні підстави для повернення вказаних коштів, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи позивача по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26  грудня 2023 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 25.03.2024.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко