Справа № 446/1268/20                                Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3255/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       27 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Марко О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року в складі судді Добош Н.Б. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Вібли Ілони Юріївни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
встановив:
У липні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Вібли І.Ю., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом є діти спадкодавця: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 . За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблою І.Ю. заведена спадкова справа. Проте, позивач не встиг до 5 травня 2020 року з поважної причини подати заяву про прийняття спадщини. 
Останніх двадцять років позивач мешкає та працює в Португалії, офіційно працевлаштований та за контрактом зобов`язаний виконувати будівельні роботи. На дату смерті батька також був за кордоном. Відповідно до трудового контракту позивач був зобов`язаний відпрацювати до кінця поточного року. Після завершення контракту позивач придбав квитки на авіарейси: 17.03.2020 ОСОБА_4 , 18.03.2020 Берлін-Львів. Але в цей час у світі розпочалась пандемія коронавірусу і в Європі почались карантинні заходи, які перешкодили позивачу вилетіти до України. Німеччина закрила повітряний простір та заборонила в`їзд громадян інших держав, якщо в них нема термінових причин для в`їзду, які необхідно буде доводити. Інформація про поширення вірусу Covid-19 та про заходи безпеки в Європі є загальновідомими та не потребує доведення. Позивач просив свою матір ОСОБА_5 написати від його імені лист або будь-яке звернення до нотаріуса з проханням врахувати його як спадкоємця при розподілі спадщини. 
24.04.2020 мати ходила до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що в м. Львова, але через карантин не змогла потрапити на прийом громадян та опустила клопотання у скриньку. 24.04.2020 позивач отримав від нотаріуса Віблої І.Б листа, в якому роз`яснювалось, що позивач повинен подати нотаріально завірену заяву та скерувати її поштою. Проте це вже було неможливо через закриття усіх консульських та поштових установ. 
04.05.2020 мати подала заяву до нотаріуса ОСОБА_6 і просила допомогти прийняти спадщину. 
05.05.2020 особисто скерував листа нотаріусу ОСОБА_6 , проте лист в Україну не потрапив через збій роботи поштових операторів. 
06.05.2020 Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції, що в м. Львові скерувало лист з додатковим роз`ясненням прав позивача. 
06.07.2020 позивач прибув в Україну та звернувся за правничою допомогою. 10.07.2020 позивач звернувся до ОСОБА_1 з проханням надати свою згоду на подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України. 
Враховуючи наведене, просив позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.
Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає, що суд ухвалив таке з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення підлягає скасуванню. 
Зазначає, що у зв`язку з відкриттям спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_3 , заяву про прийняття такої позивач ОСОБА_2 зобов`язаний був подати в строк до 05.05.2020.
Звертає увагу, що особа набуває право на звернення до суду з позовом про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, за наявності інших спадкоємців, лише у випадку якщо він звертався до інших спадкоємців із заявою про надання згоди на подання заяви і отримав відмову, тому лише тоді можна говорити про те, що його право порушено чи не визнається іншою особою.
В іншому випадку немає правових підстав вважати, що право особи порушено чи не визнається.
Зазначає, що позивач особисто не звертався до нього із заявою про надання йому згоди на подання заяви про прийняття спадщини, також відсутні підстави стверджувати, що останній отримував відмову з цього приводу.
При цьому, суд не надав значення тому, що заява підписана не позивачем, тому не може породжувати будь яких правових наслідків.
Зокрема, у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що заяви від імені сина, а також звернення в управління юстиції підписувалися нею та подавалися від імені сина.
Заява позивача від 04.05.2020 про прийняття спадщини була надіслана ОСОБА_2 не на адресу нотаріуса, як вимагає закон, а на адресу свідка.
Таким чином, жодних доказів про те, що позивач особисто звертався до нотаріуса, також не здобуто.
Зазначає, що під час розгляду справи в суді не було встановлено і особу самого позивача.
Такаж зазначає, що суд не досліджував питання перешкоджання карантинних обмежень подати позивачу заяву про прийняття спадщини після смерті батька шляхом надсилання такої засобами поштового зв`язку, оскільки заборони на здійснення листування та роботу поштового зв`язку не було запроваджено.
Разом з цим, заяви про прийняття спадщини не було скеровано на адресу приватного нотаріуса Віблої Ю.І., тому вважає, що висновки суду про поважність причин пропуску відповідного строку є безпідставними.
Покликається на судову практику.
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Учасники справи позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , а також третя особа приватний нотаріус Вібла І.Ю. будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 27 лютого 2024 року не прибули, позивач та відповідач не повідомили суд про причину неявки, третя особа подала заявук про розгляд спрви у її відсутність.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
При цьому, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом враховані карантинні заходи, прийняті для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та запроваджену заборону залізничного, авіа- та автобусного міжміських та міжобласних пасажирських перевезень.
Також, суд визнав загальновідомими обставинами введення карантину на території України та на всій території ЄС, у тому числі й у Португальській республіці.
Крім цього, суд звернув увагу, що листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.
Врахувавши зазначене, а також судову практику, суд дійшов висновку, що пропуск строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, зокрема, у зв`язку з оголошенням з 12 березня 2020 року карантину на території України, дії карантинних обмежень в Республіці Португалія, утрудненням, а в ряді випадках припиненням авіа та автобусного сполучення.
Доводи відповідача про те, що позивач мав змогу подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, суд вважав безпідставними, оскільки за характером роботи позивач проживав та мав постійне місце праці у Республіці Португалія з 01.01.2008 до 31.03.2020, планував поїздку в Україну, для чого придбав квитки на авіарейс 17-18 березня 2020, при цьому, два місяці з шестимісячного строку на прийняття спадщини припали на період дії карантинних обмежень.
Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач  ОСОБА_2 , як і відповідач ОСОБА_1 є синами ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про народження від 28.04.1984, актовий запис № 3445 (т. 1 а.с. 5, 189).
Таким чином, позивач та відповідач є рідними братами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 86 (т. 1 а.с. 184).
ОСОБА_3 до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , за даною адресою проживав сам та ніхто не був з ним зареєстрований за такою адресою (т. 1 а.с. 186).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить однокімнатна квартира АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 200).
Як вбачається з копії спадкової справи № 15/2020 заведеної приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблою І.Ю. до майна померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини, в якій зазначив про наявність іншого спадкоємця – сина померлого ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 183).
24.04.2020 приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вібла І.Ю. скерувала на адресу позивача ОСОБА_2 лист, в якому повідомила про відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказала, що ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого та у випадку, коли останній бажає одержати частку спадщини, тоді має подати заяву про прийняття спадщини, яка подається у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини або заяву, справжність підпису на якій буде завірено нотаріально можна надіслати поштою до 05.05.2020 (т. 1 а.с. 201).
Позивачем написана заява від 04.05.2020 на ім`я приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю., в якій ОСОБА_2 повідомляє, що приймає спадщину свого батька ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 і від неї не відмовляється. Вказана заява скерована поштовим зв`язком з Португалії за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується поштовим конвертом. Згідно опису поштових відправлень Ф8 №15, Львів 34, від 10.08.2020, такий лист отримано 10.08.2020 (т. 1 а.с. 80-83, 93).
Згідно із довідкою з місця роботи, виданої Гаражем Інтендент ди Помбу, ЛДА від 25.11.2020, пан ОСОБА_7 був співробітником компанії з 01.01.2008 і займав посаду мийника автомобілів та мастильника до 31.03.2020, причина припинення виконання своїх робочих обов`язків: скорочення його посади в компанії та поточний стан пандемії (т. 1 а.с. 84).
З копії електронних квитків номер бронювання: 105644495 вбачається бронювання на ім`я ОСОБА_8 , рейсу: ОСОБА_4 на 17.03.2020 та рейсу: Берлін-Львів на 18.03.2020 (т. 1 а.с. 85-92).
04.05.2020 мати ОСОБА_2 – ОСОБА_9 звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю. з клопотанням на лист нотаріуса №30/0214 від 24.04.2020, в якому зазначила, що у зв`язку із спалахом Covid-19, ОСОБА_2 не може вчасно прибути у Львівський територіальний нотаріальний округ за адресою приватного нотаріуса для оформлення права на спадщину померлого батька ОСОБА_3 , оскільки перебуває у Португальській республіці. Просила нотаріуса допомогти успадкувати майно у період надзвичайної ситуації в країні (т. 1 а.с 210).
Таке клопотання зареєстроване у приватного нотаріуса 08.05.2020.
Також, у матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_2 від 08.07.2020 до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю., в якій позивач зазначив, що пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини та буде звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.
Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, чітко відображають позицію позивача ОСОБА_2 по відношенню до спадкового майна та його волевиявлення у контексті бажання прийняти таке.
13.07.2020 представник ОСОБА_2 скерував до суду позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Також, 13.07.2020 позивач ОСОБА_2 скеровував на адресу відповідача ОСОБА_1 лист з пропозицією про надання йому згоди на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, таку ж заяву ОСОБА_2 10.07.2020 скерував на адресу приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої І.Ю. (т. 1 а.с. 57-60).
У матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_1 , згідно якої останній відмовляється надати згоду ОСОБА_2 на подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, відповідна позиція та відношення відповідача до прав та вимог брата ОСОБА_2 підтверджується і доводами апеляційної скарги (т. 1 а.с. 62).
Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач просить про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які обґрунтовує поважними, на його погляд, а також загальновизнаними обставинами.
Колегія суддів виходить з того, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). 
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша та друга статті 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270
ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дійсно строк на прийняття спадщини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочався в день смерті останнього та сплинув 05.05.2020.
Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Враховуючи наведене позивач та відповідач належать до спадкоємців першої черги, як діти спадкодавця, при цьому, оскільки жоден із них на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, для прийняття спадщини вони повинні подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Дійсно, для подання заяви про прийняття спадщини не є обов`язковим особисте подання документів безпосередньо в приміщенні нотаріальної контори, оскільки закон не позбавляє спадкоємця права направити цю заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.
Подібний правовий висновок сформульований у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 173/1581/2015, провадження № 61-4782св18, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, провадження № 61-6700св19, від 13 лютого 2020 року у справі №362/2685/17, провадження № 61-15858св18.
Як зазначалося вище, позивач в останній день шестимісячного строку надіслав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак така була отримана адресатом лише 10.08.2020.
В свою чергу, згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі № 361/1953/18 (провадження № 61-16095св19) зазначено, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Іншими словами, в силу вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини може звернутися лише спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. 
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 565/1145/17, зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, 17 жовтня 2019 року у справі
№ 766/14595/16, 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
На переконання колегії суддів, зазначені вище обставини щодо працевлаштування позивача на території Португалії, зокрема тривалість його роботи за межами України з 01.01.2008 до 31.03.2020, свідчать про велику відстань між місцем постійного проживання його, як спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна та складні умови праці, тобто тривале перебуванням закордоном, колегія суддів приходить переконання, що такі у своїй сукупності самостійно можуть давати підстави для висновку про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.
В свою чергу, Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні запроваджено карантин.
Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 953/8112/20 зазначено, що «скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що  ОСОБА_1 з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку (два місяці) для подання заяви про прийняття спадщини. Апеляційним судом враховано обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року в Україні у зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами й приватними нотаріусами. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері».
У постанові від 20 вересня 2021 року справі № 206/3473/20 Верховний Суд також зазначив, що «суд апеляційної інстанції правильно врахував обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні у зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами, що вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька. Також враховано, що пропуск є незначним (із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся 14 липня 2020 року, тобто через два місця після закінчення шестимісячного терміну, на які, зокрема, припадали карантинні обмеження)».
Таким чином, враховуючи судову практику, яка склалася, запровадження у відповідний період карантинних обмежень щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, тривале перебування позивача ОСОБА_2 зе межами України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин, тому право позивача є таким, що підлягає захисту у судовому порядку, відтак суд підставно визначив додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Поряд з цим, заначене положення матеріального закону жодним чином не пов`язує відсутність письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини на подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу із можливістю та правом останнього на подання позову до суду про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, які визначені частиною 3 цієї ж статті.
Таким чином, протилежні доводи апеляційної скарги, як підстава для скасування оскаржуваного рішення чи відмови у задоволенні позовних вимог є суб`єктивним трактуванням стороною відповідача норм маетріалнього права.
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки наведені позивачем причини є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить висновку, що рішення суду по суті спору ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 лютого 2024 року.

Головуючий:                                                                 А.В. Ніткевич

Судді:                                                                    С.М. Бойко

                                                                               С.М. Копняк