ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 709/1524/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Романова О.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 лютого 2024 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,
                    
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
              
      У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ 592479 від 05 жовтня 2023 року.
Позов обґрунтовано тим, що позивач вважає, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено незаконно з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому, справа про вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, повинна бути закрита відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, адже у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, передбаченого ст. 251 КУпАП, а до 7-го пункту вказаної постанови внесено інформацію про наявність відео із камери та якийсь незрозумілий номер, але не зазначену назву технічного пристрою, яким здійснювалась фіксація, проте правова позиція ВС викладена в постановах від 24.01.2019 у справі                       № 428/2769/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а та від 19.02.2020 у справі                            № 524/1284/17, вказує, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічній засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Його автомобіль було зупинено о 08 годині 10 хвилин, інспектор поліції так і не повідомив йому законну причину його зупинки, чим порушив вимоги Закону України «Про Національну поліцію України». Права йому не роз`яснювалися. До постанови про адміністративне правопорушення не внесено інформацію про те з якого документу встановлено його особу, а також не зазначено у місці складання - район де виносилась відповідна постанова.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.02.2024.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 592479 від 05.10.2023,  ОСОБА_1   05.10.2023 о 08 год. 10 хв. в смт. Чорнобай по вул. Центральній керував автомобілем ЗАЗ 110377-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Чорнобаївським районним судом Черкаської області від 16.06.2023 строком на один рік, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. За вищезазначене правопорушення  ОСОБА_1   був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що наданим до справи матеріалами та відеозаписом підтверджується, що саме позивач керував автомобілем, без права керування транспортним засобом, будучи при цьому позбавленим права керування. Посилання позивача на те, що він не порушував ПДР повністю спростовані доказами, наданими представником відповідача. Суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність дій інспектора, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, зокрема, на порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи. 
Так, апелянт заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки судом не було надано правової оцінки відеозапису, яке додано до матеріалів справи, яке є неналежним доказом, а також, безпідставно не врахував доводів позивача, що покладені в основу позовної заяви.
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху України, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції було досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора працівника поліції, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R, який є додатком до постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.10.2023, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 05.10.2023 о 08 год. 10 хв.  в смт Чорнобай по вул. Центральній керував автомобілем ЗАЗ 110377-40, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. 
Так, спочатку підставою для зупинки працівником поліції було зазначено керування транспортним засобом особою з непристебнутим ременем безпеки, потім було уточнено, що працівникам поліції було достовірно відомо про те, що позивач керує транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом.  На прохання поліцейських надати їм документи, зокрема посвідчення водія, позивач повідомив, що не має при собі відповідних документів.  
Після з'ясування особи правопорушника працівником поліції було встановлено, що      ОСОБА_1 керує транспортним засобом будучи позбавлений права керування транспортним засобом постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.05.2023, яка набрала законної сили 16.06.2023. Після повідомлення про вказані обставини позивача, йому було повідомлено про те, що на нього буде складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та роз`яснено право та строки оскарження даної постанови. Після складання та оголошення постанови ОСОБА_1 відмовився від її отримання, у зв`язку із чим йому було повідомлено про те, що копія постанови йому буде направлена по пошті.
У ході розгляду справи судом встановлено, що постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.05.2023, справа № 709/197/23, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік (а.с. 52 - 57). Вказана постанова набрала законної сили 16.06.2023 у зв`язку із залишенням її в силі постановою Черкаського апеляційного суду від 16.06.2023 (а.с. 45-51).
Відповідно до відомостей зазначених у тексті постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.05.2023 та в постанові Черкаського апеляційного суду від 16.06.2023, ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.
Також, відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 659581 від 18.07.2023, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн.
Тож, з наведеного слудує, що станом на 05.10.2023, позивачу повинно бути достовірно відомо про те, що він позбавлений права керування транспортним засобами строком на один рік.
Частина четверта статті 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за  керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
За ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених  частинами другою - четвертою  цієї статті.
Так, постановою  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 659581 від 18.07.2023 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн.
Однак, згідно матеріалів справи, а саме ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 (а.с. 58-59), вказана постанова була оскаржена позивачем, а тому правомірно не була врахована працівником поліції під час притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Стосовно посилання позивача у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що працівником поліції не були роз`яснені йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, колегія суддів враховує, що за переглядом відеозапису, слідує, що працівником поліції, після встановлення факту керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування строком на один рік, було повідомлено про те, що відносно останнього буде складена постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка може бути оскаржена ним до суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови. При цьому, слід зауважити на те, що позивач із будь якими клопотаннями, зокрема, залучення адвоката з метою отримання правової допомоги, до працівників поліції не звертався.
Отже, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що факт не надання позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення роз`яснень, передбачених положеннями статтей КУпАП, не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення.  У свою чергу, посилання позивача про неправомірність його зупинки праціниками поліції також не може бути підставою для скасування простанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадку, якщо суд дійде про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення. У такому випадку неправомірні, на думку позивача, дії працівників поліції можуть бути оскаржені позивачем в іншому порядку.
У контексті доводів апелянта про те, що судом не було надано правової оцінки відео, яке додано до матеріалів справи, яке є неналежним доказом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всі посилання позивача на те, що він не порушував ПДР повністю спростовані доказами, наданими представником відповідача, а також, ґрунтуються на суб`єктивних доводах/припущеннях та жодним чином не були доведені ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду. 
У свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано положеннями  Кодексу України про адміністративні правопорушення,  шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких, перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в ч. 1  ст. 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до ч. 1  ст. 222 КУпАП. Частиною 1  ст. 222 КУпАП,  передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення  правил дорожнього руху  передбачені ч. 5 ст.  121, ч. 4 ст.  126 КУпАП.
З урахуванням викладеного, колегія суддів висновує, що відповідачем було доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому, підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 592479 від 05.10.2023 відсутні. На підставі вищевикладеного рішення субєкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
При цьому, процедурних порушень, що мали б вплив на вирішення даного спору, колегією суддів не встановлено, тому, притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваною постановою є законним. 
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність оскаржуваної постанови та скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Тож, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Решта тверджень та посилань в апеляційній скарзі колегією суддів не приймається  до уваги через їх необґрунтованість та непідтвердженість матеріалами справи.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.  

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Ганечко О.М.   
           
Судді                                                                                              Кузьменко В.В.

                                                                                                    Василенко Я.М.