КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №369/2211/22                                                                                     Головуючий у І інстанції - Дубас Т.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3420/2024                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
13 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишнева міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості у праві на спадкування за законом, визнання права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, - 
 
установив:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Вишнева міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості у праві на спадкування за законом, визнання права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги.
В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1945 року народження, яка була його рідною тіткою та матір`ю відповідача.
У зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження ОСОБА_3 він позбавлений можливості довести родинний зв`язок з померлою в позасудовому порядку.
Його батьком є ОСОБА_4 , 1948 року народження, а батьками останнього є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно з актовим записом про народження, зареєстрованим Бєлогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області за №29 від 05 червня 1945 року, батьками ОСОБА_3 , 1945 року народження, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Таким чином його батько ОСОБА_4 , 1928 року народження, та ОСОБА_3 , 1945 року народження, є рідними братом та сестрою, тому він є рідним племінником ОСОБА_3 , яка в свою чергу доводиться йому тіткою.
Встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо породжує юридичні наслідки для нього, зокрема право на спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 .
Таким чином, за правом представлення він є спадкоємцем ІІ черги, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала на АДРЕСА_1 .
За цією ж адресою зареєстрований та проживає він.
22  грудня 2021 року він направив до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка була посвідчена ПН КМНО Сімоновою Л.Л. 21 грудня 2021 року за реєстровим №577.
ОСОБА_3 у 2008 році продала частину належної їй земельної ділянки, за рахунок отриманих від продажу грошових коштів на АДРЕСА_1 побудувала новий будинок.
Оскільки їй було тяжко його доглядати, а її син - відповідач у справі, фактично за місцем реєстрації не проживав, ОСОБА_3 запропонувала позивачу переїхати проживати до неї. 
З того часу їх стосунки стали ще більш родинними, вони разом проживали однією сім`єю до часу смерті ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки; він доглядав за технічним станом будинку, сплачував комунальні послуги, придбавав побутову техніку, купував продукти та інші особисті речі, доглядав та піклувався про тітку, відвозив до лікарні, придбавав ліки, тощо.
11 листопада 2016 року він одружився, тому його дружина ОСОБА_7 стала проживати разом з ними у зазначеному житловому будинку, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син, який зареєстрований на АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 останні 18 років до смерті хворіла на цукровий діабет, а останні 10 років у неї була тяжка форма цукрового діабету, ускладнення якого стали захворювання серця, гіпертонічна хвороба ІІ ст., виразка шлунку, діабетична нейроангіопатія обох нижніх кінцівок, яка закінчилася гангреною та ампутацією правої ступні.
З 06 травня 2020 року до 15 травня 2020 року, з 29 вересня 2020 року до 06 жовтня 2020 року, з 02 листопада 2020 року до 05 листопада 2020 року ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де останній були проведені операції.
Забезпечення всім необхідним для лікування та догляду за хворою у післяопераційний період здійснював позивач та його дружина, що може бути підтверджено показаннями свідків, виписками про здійснення касових операцій з карткового рахунку ОСОБА_7 .
Померла перебувала у безпорадному стані, що зумовлений похилим віком та тяжкою хворобою, внаслідок чого вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, позивач тривалий час опікувався, матеріально забезпечував та надавав допомогу спадкодавцеві.
Позивач має постійний дохід, відповідач ніколи не мав постійної роботи та доходу, зловживав алкоголем, не допомагав матері та не цікавився станом її здоров`я.
Просив суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю у період з липня 2011 року по день її смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Змінити черговість одержання права на спадщину, визнавши за ним право на спадкування за законом першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ним здійснювалась опіка над ОСОБА_3 , тобто надання останній нематеріальних послуг (спілкування, привітання зі святами, супровід у візитах до лікаря, хвилювання та переживання за стан її здоров`я та отримання порід і консультацій від лікарів, щодо необхідного лікування; матеріальне забезпечення ОСОБА_3 (оплата медичного лікування та проведення хірургічних операцій; надання будь-якої іншої допомоги ОСОБА_3 , яка має матеріалізоване вираження (прибирання приміщення, приготування їжі, придбання речей для спільного користування та проведення поточного ремонту в будинку).
Висновки суду першої інстанції про відсутність доказів, які б свідчили про його проживання у спірному житловому будинку матеріали справи не містять і судом першої інстанції не встановлені, а також судом визначена тривалість проживання його разом із спадкодавцем протягом лише 4 місяців, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані, що зумовлений похилим віком та тяжкою хворобою, внаслідок чого вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, тривалий час він опікувався, матеріально забезпечував та надавав допомогу спадкодавцеві.
Просив суд, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що судом першої інстанції надано належну оцінку доводам позивача стосовно усіх заявлених позовних вимог, досліджено усі зібрані в справі докази і правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і скасуванню не підлягає.
Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу, що підтверджував би невиконання ним своїх синівських обов`язків від надання утримання та допомоги матері при доведеному факту його проживання разом із матір`ю ОСОБА_3 в одному будинку.
Відтак, він не лише довів своє право на спадкування майна померлої, як спадкоємець першої черги, а й правомірно став одноособовим власником спадкового майна.
Всі витрати, пов`язані з лікуванням померлої, придбанням лікарських препаратів для неї, продуктів харчування, перебування її в медичних закладах здійснювались виключного за рахунок коштів як самої ОСОБА_3 , так і відповідача.
Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року без змін.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
В судове засідання державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори Білинець О. не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Міським палацом новонароджених 22 серпня 1974 року.
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 батько позивача ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до актового запису від 05 червня 1945 року №29 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації смертей 31 березня 2011 року зроблено актовий запис №5743.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 26 листопада 2020 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Причиною смерті ОСОБА_3 слугувала хронічна серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою про причину смерті №16 від 26 листопада 2020 року.
ОСОБА_1 направлено до Вишневської міської державної нотаріальної контори заяву, посвідчену ПН КМНО Сімоновою Л.Л., в якій заявник просив не видавати свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до вирішення справи в суді.
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №178224, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010632900579, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,226 га із цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходить на АДРЕСА_1 .
Також ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 130,8 кв.м., житловою площею 85,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 серпня 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 липня 2020 року №08-2/923 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований на АДРЕСА_1 з 21 липня 2020 року.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеним депутатом Білогородської сільської ради Іващуком Р.Г. 12 січня 2022 року, ОСОБА_1 дійсно проживає на АДРЕСА_1 та зареєстрований з 2011 року в будинку своєї тітки ОСОБА_3 , з якою вів спільне господарство та опікувався нею до часу смерті.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає та зареєстрований у житловому будинку на АДРЕСА_1 з 09 квітня 1983 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеним депутатом Білогородської сільської ради Реганом П.Л. 05 травня 2022 року.
ОСОБА_3 з 06 травня 2020 року до 15 травня 2020 року була госпіталізована до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» із діагнозом: виразкова хвороба. Хронічна виразка цДПК ускладнена перфорацією. Дифузний серозно-фібринозний перитоніт. ЦД тип ІІ, важка форма. Діабетична нейроангіопатія н/к. Діабетична стопа. ІХС: Дифузний кардіосклероз. СН ІІ-Аст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст. 2, ризик 4 (дуже високий).
З 29 вересня 2020 року до 06 жовтня 2020 року ОСОБА_3 була госпіталізована до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» із діагнозом: Облітеруючий атеросклероз н/к ІV ст. Діабетична ангіопатія н/к. Оклюзія підколінно-гомілкових артеріальних сегментів. Ампутаційна кукса ІІ-ІІІ пп. правої ступні. Гнійно-некротична виразка правої ступні. Флегмона правої ступні. ІХС: Дифузний кадріосклероз. СН ІІ-Аст. Гепертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2, ризик 4 (дуже високий). Цукровий діабет, тип ІІ, ст. субкомпенсації.
З 02 листопада 2020 року до 05 листопада 2020 ОСОБА_3 була госпіталізована до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» із діагнозом: Виразкова хвороба: множинні виразки шлунка та цДПК, ускладнені шлунково-кишковою кроветечею. Постгеморагічна анемія середнього ступеня важкості. ЖКХ: хронічний калькульозний холецистит. Холедохолітіаз без біліарної гіпертензії. Цукровий діабет тип 2, інсулінозалежний, в стадії субкомпенсації. ІХС: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик ІV (дуже високий). СН2А ст. ФК ІІІ то NYHA.
Також у матеріалах справи наявні виписки про придбання ліків у ТОВ «Аптека АНЦ» Аптека №8 м. Київ у травні, вересні та жовтні 2020 року на загальну суму 13517,30 грн., гарантійні талони на придбання посудомийної машини марки «BOSCH», водонагрівача марки «ASTON», мультиварки марки «Saturn», вентилятора марки «Saturn», а також квитанції про сплату за електроенергію та спожитий газ за період березень 2016 року, грудень 2015 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року.
20 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 , що підтверджується копією спадкової справи №370/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 
07 лютого 2022 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2-131, на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
ОСОБА_2 є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №298317713.
07 лютого 2022 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2-134, на земельну ділянку площею 0,2264, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №3222485801:01:018:0004, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №178224.
ОСОБА_2 є власником зазначеної земельної ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №298318185.
Також, у матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 (форма ОК-5) за період з 1998 року до 2021 року, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5) за період з 2011 року до 2020 року, а також індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 (форма ОК-5) за 2011 рік.
Крім того, ОСОБА_2 звертався до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області із заявою, в якій повідомив правоохоронні органи про те, що його двоюрідний брат ОСОБА_1 не віддає йому правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 , власником якого є його покійна матір, а також забрав золоті вироби, які їй належали.
Вказана заява 27 січня 2022 року була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Відділення поліції №1 (м. Вишневе) Бучанського РУП ГУ НП в Київській області.
Листом від 01 лютого 2022 року №626 Відділенням поліції №1 (м. Вишневе) Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2. було повідомлено про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного чи кримінального правопорушення, в даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в цивільному позові судом відповідно до компетенції. Інформацію викладену у зверненні взято до уваги.
Згідно з листом Комунального некомерційного підприємства «Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради від 17 липня 2022 року №203, що ОСОБА_3 відвідувала лікаря травматолога Солонька Р.В. у супроводі ОСОБА_1 ; контактний телефон для визначення наступної дати та часу візиту був наданий ОСОБА_1 ; роз`яснення щодо призначеного лікування та придбання необхідних препаратів надавались ОСОБА_1 .
Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований 21 липня 2020 року на підставі заяви особи та згоди власника житлового будинку ОСОБА_3 .
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано беззаперечних доказів понесення особистих витрат на лікування спадкодавця, її харчування чи іншого матеріального забезпечення.
Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів, необхідних для зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, у їх сукупності.
Разом з тим, від встановлення факту проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_3 , та встановлення того, що ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 , не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, також зазначений факт не може бути встановлений безвідносно.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. 
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).
За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №711/348/17 вказано на те, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц (провадження №61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18).
Встановлено, що  ОСОБА_13 зареєстрований у житловому будинку на АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише 21 серпня 2020 року.
Суд першої інстанції вірно виходив із того, що інших належних доказів, які б свідчили про проживання позивача, щонайменше п`ять років до смерті ОСОБА_3 , у спірному житловому будинку матеріали справи не містять і судом не встановлено.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що беззаперечних доказів понесення позивачем особистих витрат на лікування спадкодавця, її харчування чи іншого матеріального забезпечення матеріали справи також не містять.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів, необхідних для зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Акт про встановлення факту проживання позивача разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий депутатом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Іващуком Р.Г. від 12 січня 2021 року, не може бути беззаперечним доказом на підтвердження вказаного.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення факту того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також факту проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю у період з липня 2011 року по день її смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки від встановлення цього факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, також зазначений факт не може бути встановлений безвідносно.
Отже, встановивши відсутність належних та допустимих доказів про те, що позивач і спадкодавець вели спільний побут і мали взаємні права та обов`язки, що вони проживали однією сім`єю протягом п`яти років на день відкриття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його зміни та/або скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба