ПОСТАНОВА 
Іменем України

30 листопада 2023 року                                                  м. Кропивницький

справа № 941/894/20
провадження № 22-ц/4809/29/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі:колегії суддів судової палати у цивільних справах:

 головуючого судді: Дуковського О.Л.
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ;
заінтересована особа – ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи – ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи – ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В обгрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56. 
Вказував, що після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , який був придбаний згідно договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року.
ОСОБА_1 зазначав, що заяву про прийняття спадщини до нотаріуса він не подав, бо був впевнений, що мешкаючи постійно із матір ?ю за однією адресою та будучи спадкоємцем першої черги, отримає спадщину за законом.
Батько - ОСОБА_2 , прийняв спадщину будучи зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавцем.
Також ОСОБА_1 зазначав, що за однією адресоюзі спадкодавцем мешкала її мати - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка також прийняла спадщину за реєстрацією за однією адресою із ОСОБА_5 і в свою чергу заповіла все майно сину ОСОБА_3 , до переліку якого входить і частка будинку, на який він не оформив спадщину.
13.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, однак йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку, а тому він був змушений звернутись до суду із даною  позовною заявою.
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2021 року позов задоволено.
Встановлено факт постійного проживання  ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1 .
Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення у даній справі, із неповним дослідженням обставин справи. 
Судом апеляційної інстанції, після відкриття апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 .Даний факт підтверджується актовим записом про смерть № 682 від 25.02.2022 (том 2 а.с. 62).
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 зупинено  до залучення у справі правонаступника.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.10.2023 залучено до участі у цивільній справі правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанцій задовольняючі позовні вимоги врахував покази свідків, які підтвердили факт проживання позивача разом зі своїми батьками і бабою до дня смерті його матері ОСОБА_5 і надалі продовжує там проживати.
Крім того, суд першої інстанції врахував те, що відповідач визнав позов, і не заперечує щодо його задоволення.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду в повній мірі відповідає встановленим у справі обставинам, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56 (а.с.109).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , який був придбаний згідно договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року батьками позивача - ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_5 , запис про купівлю будинку зі згоди із ОСОБА_5 міститься під п.10 договору купівлі-продажу (а.с.106-107).
13.01.2020 позивач звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, але йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку (а.с.111).
13.01.2020 позивач звернувся в Петрівську селищну раду Петрівського району Кіровоградської області та отримав довідку № 168 про те, що він дійсно проживав з 17 квітня 2018 року і по теперішній час у будинку АДРЕСА_1 (а.с.110).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.ст.1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.117) є сином ОСОБА_5 , тобто спадкоємцем за законом першої черги.
За положеннями ст.ст.1268,1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Тобто способами прийняття спадщини є спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємцем, який на час відкриття спадщини разом за спадкодавцем не проживав. При цьому спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття, сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців є достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини.
Цей факт, що за загальним правилом перевіряється нотаріусом, є підтвердженням прийняття спадщини і, будучи доведеним спадкоємцем належними документами, є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до інформації приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. № 406/01-16 від 24.11.2020 після смерті ОСОБА_5 спадкова справа приватним нотаріусом не заводилась (а.с.128).
Як вбачається з інформації Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 555/01-16 від 20.11.2020 року спадщина після смерті ОСОБА_5 згідно алфавітних книг у нотаріальній конторі відсутня (а.с.129).
Встановлено, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.05.2021 за ОСОБА_3 визнано у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та в порядку спадкової трансмісії зокрема право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.206-209).
Відповідно до ч. 1 ст.1296, ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, законодавством не встановлено строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний вчинити такі дії.
13.01.2020 позивач звернувся до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , однак нотаріус листом-роз`ясненням повідомив його, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що ним пропущений строк 6 місяців для прийняття спадщини (а.с.111).
Пунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Згідно вимог п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
З огляду на викладені норми права за відсутності документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання або постійне проживання спадкоємця на день смерті разом зі спадкодавцем, державний нотаріус правомірно відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на момент смерті не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись з відповідним позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) до суду.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що для встановлення ознак, за якими постійне проживання особи відрізняється від її тимчасового перебування в конкретному населеному пункті.
Згідно ст. 29 ЦК України (в редакції станом на 09 липня 2018 року) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до абзаців 4 та 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (в редакції станом на 09 липня 2018 року) місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Аналіз положень ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи вважається розташоване на території конкретної адміністративно-територіальної одиниці житлове приміщення, в якому особа проживає.
Разом з тим, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (ст.ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Колегія суддів погоджується із висновком суду, що  відсутність реєстрації місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем та не прийняв спадщину, а факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем підтверджено доказами, що містяться в матеріалах справи та показами свідків.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги є безпідставними, а оскаржуване рішення суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, внаслідок чого підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 -залишити без задоволення.
Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        суддя:                                         О.Л.Дуковський

Судді:                                                                                      Л.М.Дьомич

О.А. Письменний