КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/9564/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5383/2024
                                                   
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
11 січня 2024 року                                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року у складі судді Петренко Н.О.,
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з    ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 65 126 грн 97 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 53 276 грн 37 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп., а також понесені судові витратив розмірі 2 684 грн.
 
16.12.2019 ОСОБА_1 звернувшись до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
 
При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно  якої  договором  приєднання є договір,  умови якого  встановлені однією  із сторін  у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений  лише  шляхом  приєднання  другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може  запропонувати свої  умови договору.  
 
Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що у подальшому був збільшений до 50 000 грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 19.01.2023 становить 65 126 грн 97 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 53 276 грн 37 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп.
 
Заочним рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від у розмірі 53 276 грн 37 коп., а також  судовий збір, у сумі 2 684 грн. У решті вимог позову відмовлено.
 
У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп. та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.  В іншій частині рішення суду залишити без змін. Вирішити питання судових витрат.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено про помилковість висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, оскільки між сторонами були узгоджено, зокрема і розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується підписом відповідачки в заяві про приєднання до умов та правил надання послуг, де у п. 1.3 визначено процентну ставку - 43,2%  річних для карт Універсальна та 42,0 % річних для карт Універсальна Gold.
 
Вказує, що аналогічні умови кредитування були викладені в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту.
 
Зазначає,  що активізація картки відповідачкою та користування нею свідчить про укладення сторонами кредитного договору.
 
Крім того, послався на практику викладену у постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц, від 29.07.2020 у справі № 753/10779/16-ц, від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
 
Як убачається з матеріалів справи, 16.12.2019 відповідачка звернулася з письмовою заявою до АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 23-24).
 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ  КБ «ПриватБанк», відповідачка має заборгованість за договором б/н від 16.12.2019, яка станом на 19.01.2023 становить 65 126 грн 97 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 53 276 грн 37 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп. (а.с. 6-7).
 
До кредитного договору банк також долучив заяву про приєднання до умов та правил надання послуг (а.с. 25-32).
 
Містить матеріали справи й паспорт споживчого кредиту від 16.12.2019, який також підписаний ОСОБА_1 (а.с. 23-36).
 
Крім того у суді першої інстанції позивач надав виписку за договором № б/н за період з 16.12.2019 - 24.01.2023 (а.с. 8-20).
 
Містить справа й паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем (а.с. 33-36). 
 
Долучено позивачем довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 21-22).
 
Відповідно до справи, відповідач належним чином не виконував зобов`язання, передбачені договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим станом на 19.01.2023 відповідно до даних долученого до справи розрахунку  виникла заборгованість  за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп.
 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків, місцевий суд виходив  з того, що зі справи не убачається, що відповідач ставив свій підпис про ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, врахувавши при цьому висновки Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.
 
Однак апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
 
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами.
 
Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами, позивач посилався, зокрема, на підписану відповідачем 16.12.2019 заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.
 
При цьому суд першої інстанції, досліджуючи матеріали справи, дійшов помилкового висновку про те, що в заяві позичальника процентна ставка не зазначена й відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що у підписаній відповідачем заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.12.2019 міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки для карт Універсальна - 43,2 % річних та для карт Універсальна Gold - 42,0 % річних (а.с. 25).
 
Таким чином, сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у довідці Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.12.2019.
 
Відомостей щодо наміру сторін розірвати укладений договір матеріали справи не містять.
 
Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп., розмір та порядок нарахування яких погоджено сторонами в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.12.2019 та аналогічні умови кредитування були викладені в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту.
 
При цьому, застосування судом першої інстанції в даній справі правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки правовідносини та обставини, встановлені судами в справі № 342/180/17, на думку колегії суддів, не є тотожними до правовідносин та обставин, встановлених судами в справі, що наразі є предметом апеляційного перегляду.
 
Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.
 
У іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому з огляду на положення ст. 367 ЦПК України не є предметом перевірки апеляційного суду.
 
Окрім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019, згідно якого: "Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх".
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Отже, під час перегляду справи в оскаржуваній частині апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами та невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині, а відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 11 850 грн 60 коп.
 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Ураховуючи, що позовні вимоги в оскаржуваній частині підлягають задоволенню в повному обсязі, слід стягнути з відповідача на користь банку судовий збір пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції  в сумі 4 026 грн (а.с. 76).
 
Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками скасувати.
 
Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570,  м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за простроченими відсотками, в сумі 11 850 грн 60 коп., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 4 026 грн.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                

Судді: