П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/1517/23	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 420/1517/23 за адміністративним позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія»     до   Одеської митниці   про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січня 2023 року представник ТОВ «Дунайська імпортна компанія» звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200338/2 від 13.11.2022; 
- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001181 від 13.11.2022.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2022 ТОВ «ОТОМАН» (Брокерська компанія), діючи в інтересах ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» на підставі Договору №11/06-20 від 11.06.2020, звернулося до відповідача – Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) у зв`язку з імпортуванням на територію України товару (митна декларація №UA500500/2022/041767 від 12.11.2022 (новий формат номеру - 22UA500500041767U4) (далі – МД)), а саме: виноград свіжий, вагою 20 550 кг (нетто), країна виробництва – Туреччина. Після подання декларантом МД відповідачем було відправлено повідомлення декларанту, в якому ним вимагаються додаткові документи. 13.11.2022 декларантом було спочатку отримано від відповідача рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200338/2 від 13.11.2022, а згодом і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001181 від 13.11.2022. Відповідно до рішення про коригування, митна вартість Товару була відкоригована відповідачем в бік збільшення її розміру, а саме: збільшено до USD 28770,00, у порівнянні із заявленою декларантом митною вартістю - USD 16440,00. Таке коригування митної вартості в бік збільшення спричинило необхідність для позивача сплатити митні платежі в більшому розмірі, ніж це було передбачено, виходячи з заявленої декларантом митної вартості. Таким чином, позивачем було доплачено: мито - 45089,08 грн. та ПДВ - 99195,99 грн., разом - 144285,07 грн. Позивач вважав, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст.53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що  декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару №1 «Виноград свіжий, у пластикових ящиках 2106 шт., на 26 дерев`яних палетах, врожай 2022 року. Для громадського споживання. Торговельна марка: MOPE. Виробник: MOPE TARIM URUNLERI SEBZE MEYVE GIDA LOJISTIK ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI. Країна виробництва: Туреччина (TR)» до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №22UA500500041767U4 від 12.11.2022.  Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) 22UA500500041767U4 від 12.11.2022 позивачем надані документи, зазначені в графі 44 МД. На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 22UA500500041767U4 від 12.11.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200338/2 від 13.11.2022. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією №22UA500500041767U4 від 12.11.2022, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Представник відповідача також зазначає, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено: по товару № 1 є більшим (МД від 30.09.2022 № UA500110/2022/007225, від 27.08.2022 № UA408020/2022/035154) та становить 1,4 доларів США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,8 доларів США за кг нетто.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07.06.2023 у справі № 420/1517/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці задовольнив повністю.
Визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200338/2 від 13.11.2022.
Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001181 від 13.11.2022, складену Одеською митницею.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» сплачений судовий збір у розмірі 4294,40 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири гривні сорок копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Одеської митниці подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містилися розбіжності, ознаки підробки, не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2022 між фірмою “MOPE TARIM URUNLERI SEBZE MEYVE GIDA LOJISTIK ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI” (Туреччина), як постачальником, та TOB “ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ” (Україна), як покупцем, укладено контракт на поставку №33/22, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Замовленні Покупця та у встановлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті (а.с. 37-47).
12.11.2022 ТОВ «ОТОМАН» (Брокерська компанія), діючи в інтересах ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» на підставі Договору №11/06-20 від 11.06.2020, звернулося до відповідача митну декларацію №UA500500/2022/041767 від 12.11.2022 (новий формат номеру - 22UA500500041767U4) з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом (а.с. 27-28). 
У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Виноград свіжий, у пластикових ящиках 2106 шт., на 26 дерев`яних палетах, врожай 2022 року. Для громадського споживання. Торговельна марка: MOPЕ. Виробник: MOPE TARIM URUNLERI SEBZE MEYVE GIDA LOJISTIK ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI. Країна виробництва – Туреччина (TR).
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.
Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № МОР2022000000024 від 05.11.2022;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 05.11.2022;
- фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) №EC/TR А 4696449 від 05.11.2022 року;
- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №Y0200745 від 05.11.2022;
- зовнішньоекономічній договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №33/22 від 22.08.2022;
- договір про надання послуг митного брокера №11/06-20 від 11.06.2020;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9210173;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №22UА500500041767114 від 12.11.2022.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України митний орган зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст. 254 МКУ).
Декларантом митному органу надіслано лист від 12.11.2022 № 12/11-22-Б стосовно митної декларації №UA500500/2022/041767, щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості.
13.11.2022 Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200338/2 за митною декларацією №22UA500500041767U4 (а.с. 19-20). 
У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено:
1) відповідно до пп. ) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7 зовнішньоекономічного договору від 22.08.2022 №33/22 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містять дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.08.2022 №33/22 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем але, в наданий до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 05.11.2022 №МОР2022000000024 не зазначено, які саме умови оплати було застосовано на дану поставку товару; 
3) п.1.2 зовнішньоекономічного договору від 22.08.2022 №33/22 вказано, що поставка товару визначається замовленням, який до митного оформлення не надавався. 
Митним органом було обрано метод визначення митної вартості – резервний метод. 
У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості по товару №1 є більшим (МД від 30.09.2022 №UA500110/2022/007225, від 27.08.2022 №UA408020/2022/035154) та становить 1,4 доларів США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,8 доларів США за кг нетто.
13.11.2022 Одеською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001181, в якій зазначено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 17-18).
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості, а відтак, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною 1 статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами 1,  2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини 6 статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини 2 статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами 2, 3 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що 22.08.2022 між фірмою “MOPE TARIM URUNLERI SEBZE MEYVE GIDA LOJISTIK ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI” (Туреччина), як постачальником, та TOB “ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ” (Україна), як покупцем, укладено контракт на поставку №33/22, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Замовленні Покупця та у встановлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті (а.с. 37-47, т. 1).
12.11.2022 ТОВ «ОТОМАН» (Брокерська компанія), діючи в інтересах ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» на підставі Договору №11/06-20 від 11.06.2020, звернулося до відповідача митну декларацію №UA500500/2022/041767 від 12.11.2022 (новий формат номеру - 22UA500500041767U4) з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом (а.с. 27-28, т. 1). 
У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Виноград свіжий, у пластикових ящиках 2106 шт., на 26 дерев`яних палетах, врожай 2022 року. Для громадського споживання. Торговельна марка: MOPЕ. Виробник: MOPE TARIM URUNLERI SEBZE MEYVE GIDA LOJISTIK ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI. Країна виробництва – Туреччина (TR).
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.
Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № МОР2022000000024 від 05.11.2022;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 05.11.2022;
- фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) №EC/TR А 4696449 від 05.11.2022 року;
- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №Y0200745 від 05.11.2022;
- зовнішньоекономічній договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №33/22 від 22.08.2022;
- договір про надання послуг митного брокера №11/06-20 від 11.06.2020;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9210173;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №22UА500500041767114 від 12.11.2022.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України митний орган зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст. 254 МКУ).
Декларантом митному органу надіслано лист від 12.11.2022 № 12/11-22-Б стосовно митної декларації №UA500500/2022/041767, щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості. До вказаного листа декларантом долучено: прейскурант (прайс-лист) виробника товару № Б/Н від 05.11.2022; висновок про вартісні характеристики товару № 20-30/11-2022 від 11.11.2022; розрахунок ціни (калькуляція) № Б/Н від 29.10.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22353300ЕХ00005929 від 05.11.2022 (а.с. 57-68, т. 1)
13.11.2022 Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200338/2 за митною декларацією №22UA500500041767U4 (а.с. 19-20, т. 1). 
У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено:
1) відповідно до пп. ) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7 зовнішньоекономічного договору від 22.08.2022 №33/22 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містять дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.08.2022 №33/22 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем але, в наданий до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 05.11.2022 №МОР2022000000024 не зазначено, які саме умови оплати було застосовано на дану поставку товару; 
3) п.1.2 зовнішньоекономічного договору від 22.08.2022 №33/22 вказано, що поставка товару визначається замовленням, який до митного оформлення не надавався. 
Митним органом було обрано метод визначення митної вартості – резервний метод. 
У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості по товару №1 є більшим (МД від 30.09.2022 №UA500110/2022/007225, від 27.08.2022 №UA408020/2022/035154) та становить 1,4 доларів США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,8 доларів США за кг нетто.
13.11.2022 Одеською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001181, в якій зазначено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 17-18, т. 1).
Надаючи оцінку вказаним зауваженням митного органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, колегія суддів виходить з такого.
Щодо ненадання документів про вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Так, згідно п.п. 4.2, 4.3 контракту від 22.08.2022 № 33/22 постачальник може здійснювати поставку за цим контрактом на наступних умовах "Інкотермс-2020): CPT. Умови поставки кожної партії товару вказується окремо в замовленні і в інвойсі на неї.   
Згідно з інвойсом від 18.02.2023 № М012023000000078 умови поставки товару – CРТ.
Правилами Інкотермс 2020 (Правила ICC для використання торгівельних термінів. в національній та міжнародній торгівлі) визначено, що CPT (Carriage Paid To) - фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення). Поставка відбулася в момент, коли продавець доставив товар названому перевізникові або іншій особі в узгодженому сторонами місці. Продавець оплачує перевезення товару до названого пункту призначення. Продавець зобов`язаний повідомити покупця про час доставки товару в узгоджене місце. Перехід ризиків - із моменту передання товару перевізникові.
За умовами поставки СРТ на продавця покладається контроль безпеки; перевірка якості, кількості, ваги, розміру; пакування, маркування товару; виконання експортних митних формальностей; доставка товару до узгодженого пункту в місці призначення; вивантаження товару в місці призначення; виконання транзитних митних формальностей, якщо за договором перевезення ці витрати оплачує продавець. Доказом виконання продавцем своїх обов`язків із поставки товару є відповідний транспортний документ.
Відповідно до розділу А.9 умов СРТ продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки).
Також, відповідно до п. 7.2 Контракту на поставку № 33/22 від 22.08.2022 (далі – контракт), обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.
З аналізу наведеного виходить, що як за умовами контракту, так і за умовами поставки СРТ обов`язок пакування покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з пакування включено до вартості товару, про що також свідчить і надана позивачем при митному оформленні калькуляції від 05.11.2022.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 "Процедура митної декларації" має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої декларантом, зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Отже, в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, оскільки вони вже включені постачальником до вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.01.2019 у справі № 815/6794/17, від 18.12.2019 у справі № 160/8775/18.
Щодо доводів відповідача про не зазначення в інвойсі умов платежу, внаслідок чого неможливо перевірити вартість самого товару, колегія суддів зазначає, що вказані доводи є безпідставними, оскільки митним органом не обґрунтовано яким чином наведене впливає на митну вартість товару та не вказано, які складові митної вартості внаслідок не відображення вказаних відомостей не підтверджено.
Апеляційний суд акцентує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.
Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 803/3649/15.   
Також, Верховного Суду у постанові від 17.04.2018  у справі № 815/329/17 виснував, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні). 
Отже, вказані вище доводи митного органу не впливають на митну вартість товару.
Ба більше, п. 3.1 контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умов: 100 % передплати; або 100 % протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.
В той же час п. 3.2 контракту визначено, що якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умови оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1 цього контракту, то вважається, що 100 % вартості такого товару, що поставляється на підставі даного інвойсу, має бути сплачено постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. 
Враховуючи викладене, оскільки в інвойсі від 05.11.2022 № МОР2022000000024 не зазначено умови оплати, то за змістом п. 3.2 контракту є очевидним та логічним, що сторонами було обрано ту умову оплати товару, яка передбачає післяплату.
Щодо доводів митного органу про те, що декларантом не було надано до митного оформлення такого документу, як замовлення, слід зазначити, що пункт 2 статті 53 МКУ містить повний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) декларація митної вартості, 2) зовнішньоекономічний договір (контракт); 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
У переліку, що зазначений вище, відсутній такий документ, як замовлення, отже, позивач (Декларант) не мав обов`язку, передбаченого законодавством, надавати такий документ. 
Тим більше, вищевказаний документ відсутній у переліку додаткових документів, які можуть запитуватися митним органом у випадку наявності розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; наявності ознак підробки документів, поданих до митного оформлення; відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Як вбачається з п. 1.2 контракту, поставка товару здійснюється партіями Кількість кожної партії товару узгоджується сторонами і визначається в замовленнях, наданих покупцем на кожну партію. Загальна кількість поставленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.
Апеляційний суд зауважує, що аналіз вищевказаних положень контракту не свідчать про те, що замовлення, які передбачені п. 1.2 контракту, мають укладатись як окремий документ з певним набором необхідних реквізитів. 
Натомість, пунктом 1.2 контракту встановлює остаточний документ, в якому має бути зазначено кількість товару, який поставляється у партії – інвойс.
Водночас, декларантом під час митного оформлення товару було надано інвойс, який містить відомості про кількість товару, який поставляється.
Відтак, доводи митного органу щодо відсутності замовлення на товар, відповідно до п. 1.2 контракту на думку апеляційного суду є необґрунтованими. 
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.
За таких обставин, у силу положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.
Водночас, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 у справі № 540/2219/18.
Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу в документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.
Також, підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.
Однак, колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
Окрім того, відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2022 № №UA500500/2022/200338/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару митні декларації від 30.09.2022 № UA500110/2022/007225, від 27.08.2022 № UA408020/2022/035154.
Проте, спірне рішення містить лише посилання на таку митну декларацію, однак не містить пояснень про те, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості. 
Також, відповідачем не зазначено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем положень частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14.
Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Водночас, відповідачем не підтверджено належними доводами та відповідними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, а наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
За наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 420/1517/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк