УХВАЛА
 
18 березня 2024 року
м. Київ
справа № 626/2588/21
провадження № 61-2913 ск24 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі - АТ «Харківгаз»), у якому просив: 
1. Визнати що АТ «Харківгаз» не виконало Постанову Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг                від 30 вересня 2015 року № 2494 щодо направлення йому супровідного листа разом із заявою - приєднанням до договору розподілу природного газу протягом двомісячного строку з дня набрання чинності цією постановою, щодо забезпечення укладання акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін протягом двох років з дня набрання чинності цією постановою; у одноосібному порядку без його попередження розірвав договір про надання послуг з газопостачання від 24 травня 2007 року, наслідком чого з`явилось додаткове нарахування йому газу у обсязі 115 м3 і борг у обсязі 183,26 м3.
2. Зобов`язати АТ «Харківгаз» з урахуванням проведеного перерахунку у червні поточного року: зробити перерахунок оплаченого ним газу у обсязі 93,75 м3, в тому числі 11,96 м3 нарахованого з 07 листопада по 31 грудня 2020 року; надати відомості до ТОВ «Харківгазбут» щодо відсутності у нього заборгованості в обсязі 183,26 м3 газу.
3. Визнати, що АТ «Харківгаз» надав у договорі на планове технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання (або за заявками абонентів) від 03 серпня 2004 року недостовірну інформацію щодо найменування нормативно правового акту «Правил безпеки в газовому господарстві», затверджених постановою Колегії Держгіртехнагладу України від 01 жовтня          1997 року № 254 з додатком 39 по безпечному користуванню побутовими газовими приладами та апаратами, тобто ввів споживача в оману; не ознайомив його з Правилами надання населенню послуг з газопостачання, нормативних документів, а також із законодавством щодо відповідальності за їх порушення у частині, що стосується споживача, не провів інструктаж з безпечного користування газом у побуті; відповідно до вимог договору про надання послуг з газопостачання від 24 травня 2007 року, що позбавило його інформації щодо безпечного користування побутовими газовими приладами і відповідальності за порушення нормативних документів при експлуатації внутрішньо будинкової системи газопостачання.
4. Визнати, що АТ «Харківгаз» надав йому Припис по усуненню порушень                        від 18 лютого 2021 року № 644, зазначені порушення у якому не відповідають пункту 5.5 глави 5 розділу V діючих Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, найменування ДБН та пункт їх порушення не навів: припис скасувати.
5. Встановити факт зміни водонагрівача ВПГ - 23 на ВПГ «BOSCH» 12 листопада 2013 року; підтвердити його право на подальше використання ВПГ «BOSCH» по факту його експлуатації з 12 листопада 2013 року по цей час, а також по факту внесення самим відповідачем ВПГ «BOSCH» до Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем №1320356058 від 16 лютого 2021 року, який є невід`ємною частиною Типового договору розподілу природного газу та підтверджує факт експлуатації ВПГ «BOSCH»;
6. Зобов`язати АТ «Харківгаз» внести ВПГ «BOSCH» до технічної документації його домоволодіння на підставі нормативно-правових актів діючих на час встановлення ВПГ «BOSCH».
7. Визнати вимоги АТ «Харківгаз» щодо зміни газової труби до ВПГ «BOSCH» з du 15 на du 20, а також обладнання решітки у зовнішній стіни відокремленого приміщення для встановлення газового приладу, як такі, що не відповідають вимогам нормативно-правовому акту - ДБН 2.5 - 20- 2001 «Газопостачання»; самі вимоги такими, що є ознаками нечесної підприємницької практики.
8. Визнати ствердження АТ «Харківгаз» що він перепланував коридор у ванну кімнату таким, що не відповідає часу здійснення перепланування та не є порушенням нормативно-правових актів, діючих під час перепланування; саме ствердження вважати ознакою нечесної підприємницької практики.
9. Визнати в діях проектантки АТ «Харківгаз» ОСОБА_2 щодо необхідності обладнання двері до відокремленого приміщення для встановлення газового приладу через зовнішню стіну будинку, що визвало у нього та його дружини дуже сильні душевні хвилювання, - ознакою нечесної підприємницької практики.
10. Визнати, що АТ «Харківгаз» у одноосібному порядку без погодження з ним та з порушенням цивільного законодавства розірвав договір на планове технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання від 03 серпня   2004 року; цей Договір зобов`язати Відповідача виконувати до висловлення бажання про його розірвання за місяць до закінчення терміну його дії 03 серпня   2022 року.
11. Визнати, що АТ «Харківгаз» не виконує умови Типового договору розподілу природного газу щодо права споживача здійснювати оплату за його послугу шляхом внесення готівки через його касу, а також порушує статтю Закону України «Про захист прав споживачів» щодо всілякого сприяння споживачеві у вільному виборі форми оплати; зобов`язати відповідача надати йому можливість здійснювати оплату за розподіл природного газу внесенням готівки через касу у          м. Краснограді.
12. Визнати, що АТ «Харківгаз» не надав повної інформації щодо переліку робіт та їх ціни за його заявою від 18 лютого 2021 року щодо введення в експлуатацію ВПГ «BOSCH», не надав інформації щодо «Опитувального листа» на запит від 23 квітня 2021 року; надані документи для укладання відповідного договору повернув без пояснення, тобто відмовив у наданні потрібної йому послуги. Такі дії відповідача визнати нечесною підприємницькою практикою.
13. Визнати, що АТ «Харківгаз» без його згоди передав його персональні дані третій особі - товариству з обмеженою відповідальністю «104 UA», тим самим порушив Закон України «Про захист персональних даних»; зобов`язати відповідача відкликати від товариства з обмеженою відповідальністю «104 UA» дозвіл на обробку його персональних даних; направити вимогу до цього товариства щодо знищення його персональних даних; про проведення зазначених дій повідомити позивача.
14. Визнати надмірним внесення його персональних даних до Акту інвентаризації домоволодіння №1/1377 від 23 червня 2021 року, та форма якого не встановлена нормативно-правовими актами; акт знищити у його присутності.
15. Визнати, що АТ «Харківгаз» не надав йому важливу інформацію щодо безпечного використання газу, а саме: не відповів на прямі питання щодо відповідності Правилам системи газопостачання акту перевірки і прочищення димових та вентиляційних каналів, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ; таку поведінку відповідача визнати нечесною підприємницькою практикою.
16. Визнати нанесення йому АТ «Харківгаз» моральної шкоди; зобов`язати відповідача надати йому офіційне письмове вибачення за дії (бездіяльність) працівників Красноградського відділення в якості відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду                      від 01 лютого 2024 року, у задоволенні позову    ОСОБА_1  відмовлено. 
У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга   ОСОБА_1 на вказані судові рішення, в якій заявник просив їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом спору у цій справі є вимоги про захист прав споживача, зокрема щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії. 
Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250=757 000), і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
Ураховуючи предмет позову, складність правових питань, вирішених судами під час розгляду цієї справи, судові рішення, ухвалені у ній, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню. 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Правом на апеляційне оскарження   ОСОБА_1  скористався.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом  (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара