Справа № 353/777/23 
Провадження № 22-ц/4808/61/24 
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів     Пнівчук О.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                         Кузів А.В.,
з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Семенціва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Лущак Н.І. 11 вересня 2023 року у м. Тлумач Івано-Франківської області, повний текст якого складено 18 вересня 2023 року,
                                                      в с т а н о в и в :
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат  на дитину в розмірі 32 838 грн 30 коп. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1   перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2012 року. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року шлюб розірвано, сина залишено проживати з нею та відновлено їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». 15.08.2020 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». 
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2022 року (залишеним в силі в цій частині постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12.10.2022 року) стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . Присуджені аліменти відповідач сплачує не в повному обсязі, періодично на свій розсуд, а з травня 2023 року взагалі припинив їх сплачувати. 
Навчання їхнього сина в Олешанському ліцеї Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області проходило дистанційно і для цього вона використовувала наявні у них підручні технічні засоби, а саме власний мобільний телефон. На даний час здібності сина у використанні комп`ютерної техніки та програмуванні значно розвинулися, проте наявні засоби за своїми характеристиками та технічним станом не можуть забезпечити належний розвиток здібностей дитини, потребують значного покращення. 
Для вирішення цього питання вона звернулася до ТОВ «ФТД-ритейл», що здійснює діяльність під торговою маркою «Фокстрот», де фахівці здійснили підбір комп`ютерного технічного засобу – ноутбука із супутнім обладнанням, який за своїми характеристиками найкраще зможе забезпечити належний розвиток таких здібностей сина, на підтвердження чого надали рахунок-фактуру № МЗ-0712-7596545 від 27.06.2023 року на суму 65676,60 грн. Тому розмір належної до стягнення з відповідача суми, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, вона визначає як половину вартості, а саме 32 838,30 грн, яку просила стягнути з відповідача на її користь для забезпечення належного розвитку здібностей дитини (а.с.1-5).
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. Судові витрати, понесені по справі покладено на позивача ОСОБА_1 (а.с.58-61).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт вказує, що судом не встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, викликаних особливими позитивними обставинами  (розвитком здібностей дитини), а саме половини вартості комп`ютерного технічного засобу – ноутбука із супутнім обладнанням, чи визнає відповідач такі обставини (повністю чи частково), яку саме суму він вважає достатньою і необхідною для забезпечення подальшого розвитку здібностей сина та яку він готовий сплатити в добровільному порядку.
Висновок суду про недоведеність погодження з відповідачем необхідності придбання саме такого технічного засобу як ноутбука із супутнім обладнанням не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та суперечить самій суті судового розгляду як процесу вирішення спору між сторонами. Законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей  тощо та ніяким чином не пов`язує із необхідністю  погодження придбання зі сторони відповідача. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
На підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано жодних доказів можливості придбання дешевшого комп`ютерного технічного засобу – ноутбука з характеристиками, близькими до тих, які наведені в рахунку-фактурі ТОВ «ФТД-ритейл». 
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.65-72).
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У 2022 році він за власні кошти купив сину значно дешевший ноутбук і планшет, однак апелянт категорично заборонила сину отримувати він нього цю комп`ютерну техніку.
Наданий рахунок-фактура не свідчить про намір купівлі комп`ютерного технічного засобу - ноутбука із супутнім обладнанням, вартістю 65676, 30 грн, не є і не може бути належним допустимим достовірним доказом на підтвердження здібностей дитини, що викликані особливими обставинами, які б вказували на необхідність придбання позивачкою зазначеного майна.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,  рішення суду без змін (а.с.84).
У судове засідання повторно не з`явився відповідач,  про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності відповідача.
Вислухавши доповідь судді, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Семенціва В.Д., дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі  питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги  і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для  вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини  сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає  застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в  позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 (позивачка) з 21 вересня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 від 22.07.2014 року (а.с.7).
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено місце проживання його матері ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 8-9).
15.08.2020 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10).
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12.10.2002 року,  стягнуто з ОСОБА_2 (відповідач) на користь ОСОБА_1 (позивач) аліменти на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 копійок на дитину щомісячно (а.с. 15-19).
В матеріалах справи наявний розрахунок із сплати аліментів на підставі  виконавчого листа № 353/230/22 від 10.05.2022 року, виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 (відповідач) на користь ОСОБА_1 (позивач) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в твердій грошовій сумі 2500 грн на дитину і до досягнення дитиною повноліття, складеного державним виконавцем Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Станіславом КОРОЛИКОМ, сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 23.08.Підбір 2023 року становить 14900,00 грн. (а.с. 53).
Відповідно до довідок Олешанського ліцею Олешанської сільської ради Івано-Франківсьткого району Івано-Франківської області № 122 від 09.11.2022 року (а.с. 20) та № 128 від 06.12.2022 року за період навчання в школі ОСОБА_3 його батько ОСОБА_2 (відповідач) жодного разу свого сина не відвідував. ОСОБА_3 навчається в 3 класі Олешанського ліцею Олешанської сільської ради Івано-Франківсьткого району Івано-Франківської області. З січня 2022 року по грудень 2022 року 3 клас знаходився на дистанційному навчанні в такі терміни: 25.02.2022 року; з 14.03.2022 року про 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 02.05.2022 року по 10.06.2022 року; з 10.10.2022 року по 14.10.2022 року; 16.11.2022 року (а.с. 21).
На підтвердження позовних вимог позивачкою надано рахунок-фактуру МЗ-0712-7596545 від 27.06.2023 року, згідно якого  вартість комп`ютерного технічного засобу – ноутбука із супутнім обладнанням становить 65676,60 грн. (а.с. 22).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з положень ст.ст. 110, 112, 113 СК України, дійшов висновку про недоведеність  наявності особливих обставин для стягнення додаткових витрат на дитину, не доведено погодження з відповідачем необхідності придбання саме такого технічного засобу – ноутбука із супутнім обладнанням. При цьому суд зазначив, що дистанційне навчання дитини та використання при цьому комп`ютерних технічних засобів (доводи позивача) не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків.
З такими висновками апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). 
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16-ц (провадження № 61-34801св18); від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц (провадження № 61-22588св18); від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18); від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18); від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).
Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справи щодо необхідності стягнення додаткових витрат, залежно від особистих, індивідуальних особливостей дитини.
З відомостей, що знаходяться в матеріалах справи не вбачається, що  син має ряд особливостей розвитку, зумовлених схильністю до інформаційних технологій (основи інформації й обчислень та їх застосування) та комп`ютерного програмування тощо, на які потребуються додаткові витрати (висновки відповідних спеціалістів галузі інформаційних технологій  і комп`ютерного програмування, тощо) .
Апеляційний суд погоджується із висновком суду про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дитини особливих здібностей до занять у використанні комп`ютерної техніки.
Рахунок-фактура від 27.06.2023 року не є належним допустимим, достовірним та достатнім доказом на підтвердження таких здібностей дитини, що викликані особливими обставинами, які б вказували на необхідність придбання позивачкою зазначеного майна такої вартості.
Разом з тим, позивачка, вказуючи на необхідність використання дитиною ноутбука, не подаючи доказів про особливі здібності дитини, також не подає доказів середньої вартості комп`ютерної техніки, яка використовується зазвичай учнями середніх шкіл, потужність якої є достатньою для засвоєння шкільних програм і забезпечення для доступу до навчальних занять в дистанційному режимі.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                 п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                              І.О. Максюта
                                                                        О.В.Пнівчук
                                                                        В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.