ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" листопада 2023 р.           Справа№ 910/7718/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання
від позивача: Ларіонова О.О. (в залі суду);
від відповідача: Погорілець Р.В. (в залі суду);

розглянувши апеляційну Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023, повний текст рішення складено 18.09.2023
у справі № 910/7718/22 (суддя Чебикіна С.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод"
до Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко"
про стягнення 1 982 140,82 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" 85 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; в частині стягнення 29 732 (двадцять дев`ять тисяч сімсот тридцять дві) грн 12 коп. судового збору відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі № 910/7718/22, Приватне акціонерне товариство "Солді і Ко" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 повністю і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог, зазначених у клопотанні про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами  та заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.
Скаржник зазначає, що такі послуги, як: ознайомлення в суді із матеріалами справи № 910/7718/22, ознайомлення з відзивом ПАТ "Солді і Ко"; ознайомлення та аналіз значного обсягу документів, що надійшли від представника відповідача 23.05.2023; складання та направлення до відповідних органів/установ адвокатських запитів в інтересах клієнта до АТ "ДТЕК "Одеські електромережі" та до Головного управління ДСНС України в Одеській області (з метою зібрання доказів у справі); складання тексту відповіді на адвокатський запит адвоката ПАТ "Солді і Ко"  Погорільця Р.В. від 15.05.2023; періодичне отримання інформації щодо стану справи в суді та контроль за надходженням нових документів через систему "Електронний суд" мають технічний характер та не можуть бути включені до складу професійної правничої допомоги.
Також скаржник зазначає, що послуга складання та подання до суду заяви про забезпечення позову по справі, однак, у задоволенні вказаної заяви судом було відмовлено, а отже, вказані витрати не є належним чином обґрунтовані та не можуть підлягати розподілу між сторонами.
На думку скаржника, судом не враховано, що адвокат Ларіонова О.О. вступила у справу на боці позивача лише у березні 2023р, коли справа № 910/7718/22 вже знаходилась на стадії розгляду по суті.
Скаржник вважає, що за своєю суттю справа про стягнення заборгованості не є складною для позивача, оскільки не потребує опрацюванню великого обсягу документів і складних розрахунків, підставою для виникнення заборгованості, на думку позивача, є один акт, відповідно до якого були здійснені розрахунки, а їх обсяг разом із позовною заявою складає всього 7 сторінок.
Скаржник наголошує на тому, що позивачем не було надано доказів оплати правової допомоги ані за актом прийому-передачі послуг від 02.08.2023, ані за актом прийому-передачі послуг від 13.06.2023.

Узагальнені доводи додаткових пояснень у справі

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у письмових додаткових поясненнях вказав на те, що вартість наданої адвокатом професійної допомоги становить трохи більше ніж 4% від присудженої судом суми та є цілком справедливою та виправданою.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Ларіонова О.О. брала участь у семи судових засіданнях, проведених судом в межах даної справи, підготувала та подала до суду значну кількість процесуальних документів, вчиняла інші процесуальні дії в інтересах позивача, які в сукупності призвели до задоволення позову у повному обсязі.
Позивач вказує  на те, що послуги адвоката не охоплюються лише участю адвоката в судовому засіданні, а полягають також і у підготовці до справи та вчиненні інших процесуальних дій від імені та в інтересах клієнта.
Позивач наголошує на тому, що представник відповідача надав до суду першої інстанції докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу на суму 77 200,00 грн у "нескладній", за його твердженням, судовій справі.
Позивач зазначає про те, що відповідач не заперечив проти наданого адвокатом Ларіоновою О.О. обсягу правничої допомоги адвоката, зазначеного в акті, та не спростував обґрунтованості наведеного в акті складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а лише стверджує, що розмір стягнутої судом першої інстанції суми є завищений, оскільки деякі з наданих адвокатом позивача послуг носять "технічний характер".
Також позивач заявив, що ним будуть подані докази понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи,  справу №  910/7718/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі № 910/7718/22. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі № 910/7718/22 в засіданні 10.10.2023.
Станом на 10.10.2023 матеріали справи №   910/7718/22 до Північного апеляційного господарського суду не надійшли.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 відкладено розгляд справи №   910/7718/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 до 26.10.2023.
У судовому засіданні 26.10.2023 оголошено перерву до 28.11.2023.
Враховуючи викладене, воєнний стан та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/7718/22 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" 1 500 214 грн 46 коп. основної заборгованості, 247 432 грн 56 коп. пені, 26 264 грн 3% річних, 208 229 грн інфляційних втрат, 29 732 грн 12 коп. судового збору.
07.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" подало до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7718/22, в якій, посилаючись на ст. ст. 2, 16, 123, 126, 129, 244 ГПК України, просить стягнути 85 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката та 29 732,12 грн судового збору.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду  ордер на надання правової допомоги, копії Договору про надання правової допомоги від 27.03.2023, Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги та Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2023, Акту приймання-передачі наданих послуг від 02.08.2023 на загальну суму 85 000,00 грн.
В додатковій угоді № 1 до Договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 сторони погодили, зокрема, що:
- вартість правової допомоги (послуг), наданої Адвокатом Клієнту визначається за ставкою 4000 грн/година витраченого часу (2000 грн/пів години витраченого часу або пропорційно витраченому часу Адвоката).
- участь Адвоката в судовому засіданні (до чого прирівнюється прибуття Адвоката в суд і в тому разі, якщо засідання не відбудеться) прирівнюється до години часу та оплачується за ставкою 4000 грн/година. Зазначена сума може бути збільшена в разі, якщо судове засідання з врахуванням часу очікування Адвокатом судового засідання в разі його затримки не з вини Адвоката, триватиме дві години і більше.
- вартість наданої Адвокатом Клієнту правової допомоги визначається, виходячи з загальної кількості годин/хвилин, витрачених Адвокатом.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2023 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 02.08.2023 адвокатом загалом витрачено 17 годин та 4 години 15 хвилин, відповідно, вартість яких становить 85 000,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі № 910/7718/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Шкірсировинний завод" 85 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в частині стягнення 29 732,12 грн судового збору відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування чи зміни додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у даній справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №  922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Як вже зазначалось, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду  ордер на надання правової допомоги, копії Договору про надання правової допомоги від 27.03.2023, Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги та Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2023, Акту приймання-передачі наданих послуг від 02.08.2023 на загальну суму 85 000,00 грн.
Тобто, позивачем підтверджено належними доказами заявлений розмір судових витрат.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду враховуючи підтвердження позивачем доказами, наявними у матеріалах справи, заявлений розмір судових витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, з урахуванням середнього розміру заробітної плати та ціни позову, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/7718/22 підлягає частковому задоволенню, з урахуванням того, що вимога в частині стягнення судового збору вже розглянута та ухвалено рішення про стягнення з відповідача 29 732,12 грн судового збору, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 85 000,00 грн судових витрат.
Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується і доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.
Посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ № 922/1964/21). Проте відповідач в даному випадку цього не довів.
Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що послуги адвоката не охоплюються лише участю адвоката в судовому засіданні, а полягають також і у підготовці до справи та вчиненні інших процесуальних дій від імені та в інтересах клієнта.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена: Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №  922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №  554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Зазначена правова позиція є незмінною.
Таким чином, скаржником не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, водночас сама лише незгода скаржника з наданою господарським судом першої інстанції оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006   №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі №  910/7718/22 залишити без змін.
3. Справу № 910/7718/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Текст постанови складено та підписано 15.01.2024, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. з 19.12.2023, та перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відпустці по 12.01.2024. 

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко