ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                   
 
06 березня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 137/214/21
провадження № 61-5069св23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи: 
 
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 , 
 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року в складі колегії суддів Денишенко Т. О., Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,  
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом та вимог зустрічного позову  
 
У березні 2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кудельский Л. О. звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи його тим, що 17 березня 1995 року його довіритель зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 . Позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 та поділити спільне майно подружжя, зокрема:
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку під вказаним будинковолодінням, площею 0,15 га, кадастровий номер 0522455100:00:002:0388, за адресою: АДРЕСА_1 .
- визнати за позивачем ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки, розташованої під даним будинковолодінням.
- стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.
 
У липні 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій  просив поділити спільне майно подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, відповідно до 5 варіанту поділу за висновком експерта від 28 березня 2022 року              № 629.
 
У квітні 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Герасимчук С. П. подано зустрічний позов про поділ майна подружжя. Позивачка за зустрічним позовом просила поділити спільне майно подружжя, зокрема:
- автомобіль ГАЗ 30715, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- автомобіль ГАЗ 30670, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- автомобіль Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 .
 
Оскільки транспортні засоби є неподільними, їх неможливо розділити на частини без шкоди для їх подальшого використання за прямим призначенням, позивачка за зустрічним позовом просила стягнути із ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію у розмір 50 % вартості зазначених автомобілів. Також просила стягнути з позивача за первісним позовом витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2022 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.
 
Визнано сарай літера «Г», літню кухню літера «Г», погріб літера «п/Г», ганок, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 0522455100:00:002:0390 за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.
Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину сараю літера «Г», літньої кухні - літера «Г», погребу літера «п/Г», ганку, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 0522455100:00:002:0390 за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 98,32 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору. В решті первісних позовних вимог відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.
 
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості автомобілів:                          ГАЗ 30715, державний номерний знак НОМЕР_1 ; ГАЗ 30670, державний номерний знак НОМЕР_2 ; Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 , що становить 102 072,95 грн.  
 
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору, 175,80 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 5 000 грн у відшкодування витрат з надання професійної правничої допомоги.
 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 1 134 грн судового збору.
 
Короткий зміст оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції та мотиви його ухвалення
 
У січні 2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Кудельського А. А. на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2022 року.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк на усунення недоліків скарги не пізніше п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута скаржникам.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудельського А. А. на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2022 року у цій цивільній справі визнаною неподаною та повернути особі, яка її подала.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга                      ОСОБА_1 та його представника залишалася без руху ухвалою апеляційного суду                 від 07 лютого 2023 року із наданням скаржникам п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків скарги. Апеляційний суд указав, що згідно з довідкою про доставку електронного листа від 07 лютого 2023 року вказана ухвала суду в електронному вигляді доставлена 07 лютого 2023 року о 09:24:14 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та о 09:38:56 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , які особисто повідомлені заявниками у їхній апеляційній скарзі. Суд вважав, що ОСОБА_1 та його представник були ознайомлені з вимогами апеляційного суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, однак станом на 01 березня 2023 року недоліки скарги не усунули, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.  
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги 
 
05 квітня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду                   від 01 березня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права при ухваленні оскарженого судового рішення.   
 
Заявник зазначає, що ухвала Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, у якій вказані недоліки апеляційної скарги, не була отримана особою, яка її подала, у той день, який визначив апеляційний суд, а саме 07 лютого 2023 року. Ця ухвала отримана ОСОБА_1 15 березня 2023 року. 
 
Матеріали справи не містять беззаперечних доказів отримання цієї ухвали                             до 15 березня 2023 року, тому оскаржена ухвала Вінницького апеляційного суду                від 01 березня 2023 року була постановлена передчасно та порушує права заявника. 
 
Суд апеляційної інстанції допустив надмірний формалізм під час вирішення питання щодо прийнятності апеляційної скарги. 
 
Повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). 
 
Інші учасники справи не скористалися правом на подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу.
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року, відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано із суду першої інстанції цивільну справу № 137/214/21.
 
У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Ухвалою від 13 лютого 2024 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду. 
 
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи щодо підстав для повернення апеляційної скарги 
 
Суд апеляційної інстанції установив, що 28 грудня 2022 року суд першої інстанції ухвалив рішення у цій справі. 
 
У січні 2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга             ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудельського А. А, на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2022 року залишено без руху, надано заявнику строк на усунення недоліків скарги не пізніше п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута скаржникам.
 
Суд апеляційної інстанції також указав, що згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Ухвала про залишення апеляційної скарги (заяви) без руху» від 07 лютого 2023 року у справі № 137/214/21 доставлений 07 лютого 2023 року о 09:24:14 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та о 09:38:56 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , які особисто повідомлені заявниками в їхній апеляційній скарзі.
Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 та його представник були повідомлені про недоліки апеляційної скарги та строк їх усунення 07 лютого 2023 року, однак станом на 01 березня 2023 року вимог ухвали апеляційного суду не виконали. 
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.    
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
За частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
 
Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржувана ухвала Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи є неприйнятними з огляду на таке.  
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад                         судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до                               статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
 
Забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
 
За частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, відповідно до якої суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
 
Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
У справі, яка переглядається, апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу               ОСОБА_1 без руху, визначив для усунення недоліків строк у п`ять днів з дня отримання ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року.  
 
Згідно із вимогами частини третьої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали суду апеляційної інстанції від 07 лютого 2023 року) у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. 
 
Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.  
 
Доказом отримання ОСОБА_1 та його представником ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційний суд вказав довідку про доставку документів в електронному вигляді у справі № 137/214/21.
 
Крім того, згідно з відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року опублікована 08 лютого 2023 року.
 
Статтею 6 Конвенції передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03) ЄСПЛ зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07 липня 1989 року). 
 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на сталий та послідовний підхід, згідно з яким особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим посилання заявника у касаційній скарзі на неповідомлення апеляційним судом у цій справі ОСОБА_1 та його представника про визначені в ухвалі апеляційного суду  недоліки апеляційної скарги є неприйнятними. 
 
Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 та його представника про ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, у якій зазначалися недоліки апеляційної скарги та строки їх усунення. 
Станом на 01 березня 2023 року включно, тобто на день ухвалення оскаржуваного судового рішення про повернення апеляційної скарги, недоліки апеляційної скарги, визначені судом, усунуті не були. 
 
З огляду на наведене апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернув з урахуванням чинних на момент вчинення відповідної процесуальної дії норм процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги про те, що заявник не отримував ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року із визначеними недоліками апеляційної скарги спростовуються установленими апеляційним судом обставинами та вчиненими ним діями щодо невідкладного ознайомлення учасника справи зі змістом цього судового рішення.  
 
Крім того, ОСОБА_1 та його представник у позовній заяві та в апеляційній скарзі зазначали відповідні електронні адреси для зв`язку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ), комунікували із судом таким способом, тобто добровільно погодилися, зокрема, на електронне спілкування учасника справи із судом, що спростовує доводи касаційної скарги про неналежне виконання апеляційним судом обов`язку повідомити сторону про вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду                     від 07 лютого 2023 року.  
 
Верховний Суд виходить із того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
 
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 липня 2023 року               у справі № 761/2006/20 (провадження № 61-10250св22), від 16 жовтня 2023 року                      у справі № 219/8324/17 (провадження № 61-3010св23), від 01 лютого 2024 року у справі № 456/1880/16-ц (провадження № 61-5466св23).
 
Виходячи з наведеного, доводи касаційної скарги щодо неврахування судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали від 01 березня                  2023 року висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду                    від 08 травня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) є неприйнятними. 
 
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а ухвала Вінницького апеляційного суду підлягає залишенню без змін.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Згідно з вимогами статті 410 ЦПК України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України). 
 
З огляду на викладене у справі, яка переглядається, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду відсутні.   
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги, на думку колегії суддів, слід відмовити, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду  
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Головуючий	І. М. Фаловська	
 	 	
Судді	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	А. С. Олійник	
 	 	
 	В. В. Сердюк