ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 грудня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/6269/23
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1399/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк",
відповідач: ОСОБА_1 ,-
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства" Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

                                      У С Т А Н О В И В :
У травні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту – АТ КБ «ПриватБанк», Банк, банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.09.2016 у розмірі 44 705,28 грн станом на 15.04.2023 та судові витрати у розмірі 2 684 грн судового збору.
Позовні вимоги банк обґрунтовував тим, що 06.09.2016 ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 06.09.2016, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачці відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 45 000 грн, для користування кредитним картковим рахунком остання отримала кредитну картку. 
Банк указував, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Відповідачкою  не надано своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у порушення умов договору та ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконано, у зв`язку з чим станом на 15.04.2023 утворилась заборгованість у розмірі – 44 705,28 грн, яка складається з наступного: 
41 427,75 грн – заборгованість за кредитом; 
3 277,53 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 

У липні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором № б/н від 06.09.2016 у розмірі 39 905,28 грн (39 905,28 грн – заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 39 905,28 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 39 905,28 грн та судовий збір в сумі 2 684 грн, а всього 42 589,28 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.09.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставини справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано документів, які б підтверджували узгодження між сторонами суми кредиту в конкретно визначеному розмірі, строку повернення кредиту, тобто сторони не досягли згоди з істотних умов кредитного договору, а тому його не можна вважати укладеним.   
Заявниця наголошує, що суд не встановив, яка сума відсотків їй нарахована, і на якій правовій підставі позивач приєднував відсотки до тіла кредиту
Стверджує, що позивач взагалі не надав доказів надання їй кредитних коштів, а також виписки по рахунку, яка б це підтверджувала.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Позивач указує, що відповідно до умов укладеного договору відповідачка отримала кредитні картки, інформація про які вказана в довідці, а факт підписання заяви, укладення договору та отримання кредитних карток, а також користування ними, відповідачкою не спростовано.
Наголошує, що фактичне користування кредитними коштами з використанням отриманих кредитних карток підтверджується випискою про рух грошових коштів за період з 06.09.2016 по 31.05.2023 по рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 .
Звертає увагу суду, що всі операції, як зняття коштів, так і погашення заборгованості за договором, проводились відповідачем саме з використанням отриманих кредитних карток.
Зазначає, що суд першої інстанції, відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості та первинних бухгалтерських документів – виписки про рух коштів по картрахунку відповідача, правильно визначив загальну суму заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідачки і  обрахована як різниця між фактично отриманими кредитними коштами та сплаченими відповідачкою. При цьому остання, під час розгляду справи, власних розрахунків не надавала та не заявляла клопотання про призначення судової економічної експертизи, а отже належним та допустимими доказами не спростувала розмір боргу за тіло кредиту, який визначений позивачем на підставі первинних бухгалтерських документів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – зміні в частині визначеної до стягнення суми заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в сумі 39 905,28 грн в добровільному порядку не повернуті, а кредитор, виходячи зі змісту частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, має право вимагати його виконання в будь-який час.
З висновком районного суду про зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманих коштів апеляційний суд погоджується, однак районним судом неправильно визначено суму, що підлягає стягненню з відповідачки. 

Судом у справі встановлено, що 06.09.2016 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил пред`явлення банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 22). 
У тексті даної заяви зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви ОСОБА_1 дала згоду, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між нею та банком договір про надання банківських послуг; ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua; зобов`язалась виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 22).
Розмір відсотків за користування коштами та порядок їх нарахування у договорі не зазначено.
До позову банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи), які відповідачем не підписані ( (а.с. 25, 26-80). 
30.09.2020 ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, яким погоджено умови кредитування для таких типів кредитного продукту: картка Універсальна, картка Універсальна Gold, картка Platinum, картка МС World BlackEdition, картка Visa Signature, картка НОМЕР_1 , картка Visa Infinite (а.с.23-24).
Відповідно до довідки банку, відповідачці надавались у користування кредитні картки: № НОМЕР_2 – дата відкриття 06.09.2016, термін дії до 07/20, № НОМЕР_3 – дата відкриття 30.09.2020, термін дії до 06/24 (а.с. 21).
Згідно з довідкою банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 : 06.09.2016 – старт кредитного рахунку № НОМЕР_2 , встановлено кредитний ліміт в сумі 300 грн, 06.09.2016 зменшено кредитний ліміт до 300 грн, 06.09.2016 збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн, 13.09.2016 зменшено кредитний ліміт до 2 000 грн, 29.09.2016 збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн, 29.11.2016 зменшено кредитний ліміт до 5 506,41 грн, 05.12.2016 зменшено кредитний ліміт до 5 110 грн, 13.12.2016 збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн, 15.10.2019 збільшено кредитний ліміт до 15 000 грн, 28.11.2019 збільшено кредитний ліміт до 20 000 грн, 28.07.2020 збільшено кредитний ліміт до 25 000 грн, 28.10.2020 збільшено кредитний ліміт до 30 000 грн, 29.04.2021 збільшено кредитний ліміт до 35 000 грн, 13.09.2021 збільшено кредитний ліміт до 40 000 грн, 14.12.2021 збільшено кредитний ліміт до 45 000 грн, 28.10.2022 зменшено кредитний ліміт до 45 000 грн, 08.11.2022 зменшено кредитний ліміт до 43 760 грн, 22.11.2022 зменшено кредитний ліміт до 42 988,60 грн, 06.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 42 988,60 грн, 20.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 42 988,60 грн, 26.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0 грн (а.с. 20).
На підтвердження заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 06.09.2016 укладеним між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , за яким станом на 15.04.2023  вона становить 44 705,28 грн, з яких: 
41 427,75 грн – заборгованість за тілом кредита;
0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками;
3 277,53 – заборгованість за простроченими відсотками;
0,00 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
0,00 грн – нарахована пеня;
0,00 грн – нарахована комісії (а.с. 13-19).
До заяви про зменшення розміру позовних вимог банком додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 06.09.2016 укладеним між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , за яким станом на 20.06.2023  вона становить 39 905,28 грн, з яких: 
39 905,28 грн – заборгованість за тілом кредита у тому числі  заборгованість за простроченим тілом кредита 39 905,28 грн;
0,00 грн – заборгованість за нарахованим відсотками;
0,00 грн – нарахована пеня;
0,00 грн – нарахована комісії (а.с. 166-177).
Відповідно до виписки за договором № б/н за період з 06.09.2016 по 18.04.2023 вбачається, що відповідачка активно користувалась наданим кредитним лімітом, а саме з вказаних номерів кредитних карт знімала готівку, проводила безготівкову оплату товарів та послуг, здійснювала перекази грошових коштів, поповнювала вказані картки і т.д. (а.с. 93-121).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Звертаючись до суду з позовом Банк просив стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 41 427,75 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 3 277,53 грн; у заяві про зменшення розміру позовних вимог Банк просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 39 905,28 грн. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», які не підписані відповідачкою.
Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. 
Так, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для стягнення на користь Банку фактично отриманої суми грошових коштів, проте вважає, що сума стягнення має бути зменшена з огляду на таке. 
На підтвердження наявної заборгованості Банком надано до суду Виписку за договором № б/н за період з 06.09.2016 по 18.04.2023 по картковому рахунку ОСОБА_1 згідно якої: усього витрат за період 405 875,65 грн, надходжень 361 170,37 грн, баланс на кінець періоду  - 44 705,28 грн.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України  «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, що діяла з часу відкриття кредитного ліміту відповідачу та до 04.07.2018), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час судового розгляду).
Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.
Таким чином, саме виписка по картковому рахунку є належним і допустимими доказом, що підтверджує виконання позивачем умов договору в частині встановлення відповідачу кредитного ліміту та користування позивачем кредитними коштами. 
Ураховуючи вищезазначене, при розрахунку заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції повинен був посилатися саме на виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 .
Як вже зазначено вище, відповідно до виписки по картковому рахунку відповідачки за період з 06.09.2016 по 18.04.2023 сума витрат становила: 405 875,65 грн,  сума надходжень:  361 170,37 грн,   баланс на кінець періоду: -44 705,28 грн.
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що позивач списував з її рахунку проценти за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6%, 3,5%, 1,7%, при цьому кошти, внесені відповідачкою на погашення кредиту, позивач в першу чергу зараховував на погашення відсотків за користування кредитом, а потім - на погашення основної суми боргу.
Апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про неправомірне приєднання позивачем відсотків до тіла кредиту.
  Дослідивши надану позивачем виписку за договором б/н за період 06.09.2016 по 18.04.2023, апеляційним судом установлено, що за спірний період в рахунок погашення відсотків банком направлено 43 621,96 грн. 
Ураховуючи безпідставне направлення банком сплачених ОСОБА_1 коштів в сумі 43 621,96 грн на погашення процентів, зазначена сума має бути зарахована на погашення тіла кредиту. Таким чином, за даними виписки по картковому рахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком складає 1 083,32 грн (405 875,65 грн (усього витрат за випискою) – 361 170,37 грн (усього надходжень за випискою) -  43 621,96 грн (неправомірно нараховані відсотки). 
Виходячи з викладеного вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів уважає, що рішення Деснянського районного суду м Чернігова  від 07.09.2023 підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості з 39 905,28 грн до 1 083,32 грн.  
Твердження відповідачки про те, що банк взагалі не надав доказів надання їй кредитних коштів, а також виписки по рахунку, спростовуються наявною в матеріалах справи випискою за договором № б/н за період 06.09.2016 – 18.04.2023 про рух по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 93-121).
Доводи ОСОБА_1 про ненадання банком документів, які б підтверджували узгодження між сторонами суми кредиту в конкретно визначеному розмірі, строку повернення кредиту, недосягнення згоди з істотних умов кредитного договору, не можуть бути підставою для звільнення її від обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, які нею в добровільному порядку не повернуті, про що наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 .   

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 1 083 грн 32 коп., що становить 2,71% від оскаржуваної суми боргу (1 083,32 грн /39 905,28 грн х 100%), з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 72,74 грн (2 684 грн х 2,71%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а тому стягнута судом першої інстанції сума судового збору підлягає зменшенню з 2 684 грн до 72,74 грн. 
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на суму 38 821,96 грн (39 905,28 грн – 1083,32 грн), що становить 97,29% від оскаржуваної суми боргу,  з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 916,89 грн (4026 грн х 97,29%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,- 

                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2023 року – змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  (місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) суму заборгованості за кредитом з 39 905,28 грн до 1 083,32 грн, суму судового збору з 2 684 грн до 72,74 грн , загальну суму стягнення з 42 589,28 грн до 1 156,06 грн.
В іншій частині - рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 916,89 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                               О.Є.Мамонова

Судді:                                                                       Н.В. Висоцька

                                                                                 Н.В. Шитченко