ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року	Львів	Справа № 140/1507/21 пров. № А/857/25189/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                    Хобор Р.Б.,
суддів                                                                         Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,
                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 140/1507/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просить суд визнати протиправними дії відповідача, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 140/1507/20, щодо нарахування та виплати доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з двох прожиткових мінімумів, не з двох мінімальних заробітних плат, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
29 листопада 2023 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив без задоволення.  
Приймаючи цю ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року, правомірно застосував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року, і здійснив виплату доплати до пенсії позивачу, яка передбачена статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі двох прожиткових мінімумів.
Не погодившись із цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить цю ухвалу скасувати та задовольнити заяву, яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року зобов`язано відповідача здійснити позивачу доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Рішення набрало законної сили 19.10.2021 року, а тому, на думку позивача, має бути виконане у спосіб, який визначений резолютивною частиною рішення, яке є обов`язкове до виконання.
Таким чином позивач вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив позивачу у задоволенні цієї заяви. 
Перевіривши матеріали справи, доводи заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Апеляційний суд встановив те, що 15 вересня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв у цій справі рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 06 серпня 2020 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 06 серпня 2020 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Рішення набрало законної сили 19.10.2021 року.
На виконання цього рішення суд першої інстанції видав виконавчий лист на підставі якого Державна виконавча служба 28.01.2022 року відкрила виконавче провадження № 68401359.
Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зі змісту цієї статті випливає, що, як крайній захід, для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Отже, звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України можливе після примусового виконання рішення суду та якщо заходи вжиті виконавчою службою не принесли бажаного результату.
Такий висновок міститься в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 року в справі № 9901/235/20.
Водночас, апеляційний суд встановив те, що примусове виконання рішення у цій справі, в рамках виконавчого провадження № 68401359, яке відкрите 28.01.2022 року, триває.
У контексті викладеного, можна узагальнити, що звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, у той час, коли позивач не використав можливість виконання рішення суду на підставі Закону  України «Про виконавче провадження», є передчасним.
Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, яка подана в порядку статті 383 КАС України, виходив з тих мотивів, що відповідач правомірно застосував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року, і здійснив виплату доплати до пенсії позивачу, яка передбачена статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі двох прожиткових мінімумів.
Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок про відмову в задоволенні заяви позивача, яка подана в порядку статті 383 КАС України, однак виходив з помилкових мотивів.
Суд не врахував, що  перед тим, як розглядати заяву, яка подана в порядку статті 383 КАС України, по суті, суд зобов`язаний переконатися в тому, що заявник використав передбачені процесуальним законодавством заходи щодо примусового виконання рішення суду, однак, вони не принесли результату.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції виходив з помилкових мотивів при прийнятті ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача, яка подана в порядку статті 383 КАС України, тому ухвалу суду необхідно змінити, в частині мотивів відмови в задоволенні заяви.
Отже, апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в справі № 140/1507/21, змінити в частині мотивів відмови в задоволенні заяви.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відмовити з мотивів, які наведені у мотивувальній частині цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 30.01.2024 року