ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року	Львів	Справа № 260/4677/22 пров. № А/857/22389/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.,
при секретарі судового засідання:                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі №260/4677/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про поновлення на роботі (головуючий суддя першої інстанції Гаврилко С.Є., час ухвалення – 10 годин 26 хвилин, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 13.12.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що пунктом 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 жовтня 2022 року № 2089 позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом ГУНП в Закарпатській області від 28 жовтня 2022 року № 196 о/с звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Однак, позивач не погодився із вищевказаними наказами відповідача та вважає, що відповідачем протиправно було притягнено його до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає його притягнення до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є необґрунтованим, здійсненим без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 жовтня 2022 року № 2089 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області».
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 28 жовтня 2022 року № 196 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , з 28 жовтня 2022 року.
Поновлено ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 29 жовтня 2022 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17454,52 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 52 копійки) грн з відрахуванням податків та зборів.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній, на час звільнення, посаді дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 29 жовтня 2022 року та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 12984,38 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 38 копійок) грн допущено до негайного виконання.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 року  апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатської області задоволено, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі №260/4677/22 - скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 09.11.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Отже, апеляційний судом переглядає рішення суду першої інстанції у даній справі від 09 грудня 2022.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.          
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що наказом ГУНП в Закарпатській області №2089 від 26.10.2022 року за скоєння дисциплінарного проступку, відповідно до п. 7 ч.3 статті 13 розділу 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ОСОБА_1 звільнено із служби поліції.
На виконання вищевказаного дисциплінарного наказу, видано наказ №196 о/с від 28.10.2022 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п.6, ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».    
Апелянт вказує, що під час службового розслідування відповідач встановив грубі порушення позивачем службової дисципліни, зокрема, затягування розслідування кримінальних справ, відсутність у них процесуальних документів слідчого чи інших матеріалів кримінального провадження. За ці порушення відповідач вирішив звільнити позивача, оскільки визнав їх достатніми для застосування цього виду дисциплінарного стягнення.
Таким чином, зазначає, що при прийняті оспорювальних наказів відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4  ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що на підставі наказу відповідача від 13 жовтня 2022 року № 1982 «Про організацію та проведення цільової перевірки діяльності сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» було створено комісію для проведення службової перевірки діяльності Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.
За результатами службової перевірки 25 жовтня 2022 року складений висновок, відповідно до якого, за порушення вимог статей  2,  9,  28,  36,  401,  110,  284 Кримінального процесуального Кодексу України  під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12022078060000223, за статтею 125 частиною 1 КК України, № 42021072060000023, за статтею 356 КК України, № 12022078060000443, за  статтею 309  частиною 1 КК України, № 12022078060000085, № 12022078060000399, за  статтею 358  частиною 4 КК України, № 12021078060000100, № 12019070060000558, № 12019070060000855, за  статтею 185  частиною  1 КК України, № 12022078060000315, № 12022078060000233, за  статтею 190  часиною 1  КК України  запропоновано застосувати до дізнавача Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Ковтонюка Ярослава В`ячеславовича, відповідно до статті 13 частини 3 пункту 7 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення  у вигляді звільнення із служби в поліції.
Відповідно до пункту 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 жовтня 2022 року № 2089 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області», за порушення вимог статей  2,  9,  28,  36,  401,  93,  110,  284 Кримінального процесуального Кодексу України  під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12022078060000223, за статтею 125 частиною 1 КК України, № 42021072060000023, за статтею 356 КК України, № 12022078060000443, за  статтею 309  частиною 1 КК України, № 12022078060000085, № 12022078060000399, за  статтею 358  частиною 4 КК України, № 12021078060000100, № 12019070060000558, № 12019070060000855, за  статтею 185  частиною  1 КК України, № 12022078060000315, № 12022078060000233, за  статтею 190  часиною 1  КК України  дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Ковтонюка Ярослава В`ячеславовича, відповідно до розділу 3 статті 13 частини 3 пункту 7 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 28 жовтня 2022 року № 196 о/с «По особовому складу», відповідно до  статті 77 частини 1 Закону України «Про національну поліцію», позивача  звільнено зі служби в поліції, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Вважаючи протиправним накази відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.     
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне. 
Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується  Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1  статті 18 Закону № 580-VІІІ  передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ч. ч. 1, 2  статті 19 Закону № 580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 6 ч. 1 статті 77 Закон № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII  (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським  Конституції  і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно до статті 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком, згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 1 статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно ч.ч. 1,2 статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року за № 893  затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі -  Порядок № 893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. 
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Аналіз наведених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є факт порушення службової дисципліни, необхідно встановити вину такої особи, за результатами проведення дисциплінарного провадження, також, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду завдано ним.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно висновку службового розслідування від 25 жовтня 2022 року зазначено, що 29 вересня 2022 року у кримінальних провадженнях № 12022078060000223, за  статтею 125 частиною 1 КК України,  та № 42021072060000023, за  статтею 356 КК України,  дізнавачем Ковтонюком Я.В. прийняті рішення про їх закриття на підставі  статті 284 частини 1 пункту 2 КПК України, однак під час перевірки виявлено відсутність таких постанов у матеріалах провадження. Копії постанов дізнавача про закриття кримінальних проваджень не надіслані заявнику, потерпілому, прокурору, як передбачено  статтею 284 частиною 4 КПК України. У кримінальному провадженні № 12022078060000443 від 06 жовтня 2022 року, за  статтею 309 частиною 1 КК України, не допитано в якості свідка посадову особу - поліцейського СРПП Берегівського РВП ГУНП області, який виявив наркотичні засоби у особи; не допитано в якості свідків понятих, у присутності яких проводився огляд та вилучення наркотичних засобів у особи. Перевіркою стану розслідування проваджень встановлено, що дізнавач Ковтонюком Я.В у кримінальному провадженні № 12022078060000085 від 26 березня 2022 року, за  статтею 358 частиною 4 КК України,  розпочатому за фактом пред`явлення ОСОБА_2 на КПП «Косино», працівникам прикордонної служби, завідомо підробленого документа, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, виданих на ім`я останнього, не проведено жодної слідчої дії, з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та 26 квітня 2022 року, згідно з відомостями з ЄРДР, прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження, на підставі  статті 284 частини 1 пункту 2 КПК України. 23 травня 2022 року прокурор Берегівської окружної прокуратури скасував постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, однак дізнавачем Ковтонюком Я.В., з вказаного часу, не проведено жодної слідчої дії. Перевіркою кримінального провадження № 12021078060000100 від 26 травня 2022 року, за  статтею 185 частиною 1 КК України,  встановлено, що 18 січня 2022 року прокурор Берегівської оружної прокуратури, у порядку  статті 36 КПК України, в межах цього кримінального провадження, надав вказівки, жодний пункт з яких дізнавачем Ковтонюком Я.В. не виконаний. Вивченням кримінальних проваджень № 12019070060000558 від 01 серпня 2019 року та № 12019070060000855 від 23 листопада 2019 року, розпочатих за  статтею 185 частиною 1 КК України,  встановлено, що, з часу доручення здійснення досудового розслідування дізнавачу Ковтонюку Я.В., цих кримінальних проваджень, а саме з 17 липня 2020 року та 06 березня 2021 року відповідно, останнім не проведено жодної слідчої дії у цих провадженнях. Також, у кримінальному провадженні № 12022078060000399, порушеному за  статтею 358 частиною 4 КК України, дізнавач Ковтонюк Я.В. не вжив жодних заходів щодо скерування кримінального провадження в прокуратуру для вирішення питання про зміну підслідності та, в подальшому, прийняття рішення органом досудового розслідування ДБР, оскільки, кримінальне правопорушення скоїв військовослужбовець та, згідно з висновком судово-технічної експертизи № 8714 від 21 вересня 2022 року, посвідчення водія, яке використовувала особа, не відповідає встановленому взірцю, отже, є підробленим. В ході перевірки виявлено затягування ОСОБА_3 .В досудового розслідування кримінального провадження № 12022078060000315 від 03 серпня 2022 року, порушеного за  статтею 190 частиною 1 КК України, а саме не вжито заходів для встановлення місця зняття грошових коштів і особи шахрая; не ініційовано та не здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, які становлять банківську таємницю; не надано доручення, в порядку статті  40-1  КПК України,  працівникам ВПК ДКП НП України в Закарпатській області щодо встановлення місця зняття грошових коштів з банківської картки, на яку потерпілий перерахував грошові кошти. Аналогічна ситуація затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022078060000233 від 06 липня 2022 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого  статтею 190 частиною 1 КК України,  в якому дізнавач Ковтонюк Я.В не ініціював та не здійснив тимчасовий доступ до речей та документів, які становлять банківську таємницю. Також, під час перевірки у шафі службового кабінету ОСОБА_1 виявленні 15 висновків експертів, складених на підставі постанов про призначення судово - медичних експертиз щодо встановлення причин смерті громадян, які, згідно з вимогами Кримінально-процесуального кодексу України,  до матеріалів кримінальних проваджень не долучені.
Крім того, було виявлено 35 вказівок Берегівської місцевої прокуратури, наданих ОСОБА_1 у різних кримінальних провадженнях, в порядку  статті 36 КПК України, під час його перебування на посаді слідчого Берегівського відділу поліції, які не виконані.
В ході проведення службового розслідування комісія встановила порушення позивачем вимог статей  2,  9,  28,  36,  40-1,  93,  110,  284 Кримінального процесуального Кодексу України, тобто здійснення досудового розслідування в розумні строки, невиконання вказівок прокурора, обов`язків дізнавача, зокрема, щодо збирання доказів, порушення порядку закриття кримінального провадження.  
Стосовно виявлених під час службового розслідування порушень, щодо ведення кримінальних проваджень, позивач пояснив:          
- у кримінальних провадженнях № 12022078060000223 та № 42021072060000023 були відсутні ухвали про закриття кримінальних проваджень через те, що позивач їх не роздрукував;          
- позивач не допитав в якості свідків особу, яка виявила наркотичні засоби та понятих, у межах кримінального провадження № 12022078060000443, через те, що обрав іншу тактику досудового розслідування, а саме в першу чергу призначив експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Після цього планував провести допит в якості свідків особу, яка виявила наркотичні засоби та понятих;          
- у межах кримінального провадження № 12022078060000399 від 02.09.2022 року не прийняв рішення про скерування цього провадження в прокуратуру для вирішення питання про зміну підслідності, через те, що не було інформації про те, що кримінальне правопорушення скоєне військовослужбовцем;
- у межах кримінального провадження № 12021078060000100 виконав більшість вказівок прокурора;
- щодо кримінальних проваджень № 12019070060000558 від 01.08.2019 року та № 12019070060000855 від 21.11.2019 року у яких, на думку комісії, позивач не вчинив жодних слідчих дій, пояснив, що минув шестимісячний строк, з моменту виявлення, для притягнення його до відповідальності;          
- не вчинення такої слідчої дії як тимчасовий доступ до речей та документів, які становлять банківську таємницю в межах кримінальних провадження № 12022078060000315 та № 12022078060000233 пов`язане із тим, що ці справи тривалий час не були йому передані;
- у межах кримінального провадження № 12022078060000085 позивач провів слідчі дії: огляд місця події, вилучення у особи посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії. Тому твердження комісії про те, що позивач не проводив жодних слідчих дій є безпідставним;
- щодо відсутності у кримінальних провадженнях 15 висновків експертів та 35 примірників вказівок Берегівської місцевої прокуратури, за час його перебування на посаді слідчого Берегівського відділу поліції, позивач пояснив, що за цими порушенням минув строк давності притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Разом з цим, суд враховує, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд апеляційної інстанції зазначає що, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч. 4 статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (ч.5 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості. (ч. 6 статті 19 Дисциплінарного статуту)
Відповідно до ч. 1 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 статті 13 Дисциплінарного статуту).
Нормами ч.3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Як встановлено колегією суддів до позивача було заставано вид дисциплінарного стягнення саме звільнення із служби в поліції.
Водночас відповідач, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення, при цьому за місцем роботи позивач характеризується позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.   
Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 4 березня 2020 року по справі № 120/2732/19-а.
Обсяг і зміст вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, без сумніву, залежить від конкретних обставин, що були предметом дослідження, але в будь-якому випадку у рішенні повинно відображатися те, чим саме ГУНП керувалося, оцінюючи наявність або відсутність обставин, що можуть зумовити втручання у право позивача на працю у спосіб притягнення позивача до відповідальності шляхом звільнення зі служби. При цьому вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень набуває виняткового значення за умови прийняття рішення про звільнення, зважаючи на правові наслідки такого рішення для особи.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи а саме згідно службової характеристики на позивача, за період служби він зарекомендував себе з позитивної сторони, добросовісно та сумлінно виконував свої службові обов`язки. Накази та інші нормативні документи, які регламентують роботу Національної поліції знає та правильно їх використовує в повсякденній роботі. Постійно слідкує за змінами у чинному законодавстві. Володіє достатньою теоретичною та практичною підготовкою, що дозволяє йому успішно забезпечувати виконання дорученої ділянки роботи.
В той же час, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку, з яким може бути пов`язано прийняття рішення про його звільнення з займаної Посади. 
Таким чином, такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків. 
Враховуючи вищевикладене та, що наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлені порушення як грубе порушення дисципліни, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 жовтня 2022 року № 2089 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області» та наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 28 жовтня 2022 року № 196 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , з 28 жовтня 2022 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, оскільки судом у цій справі зроблено висновок про протиправність та необхідність скасування в частині Наказів №2089, та №196 о/с, підлягають задоволенню також і похідні вимоги про поновлення позивача на Посаді.
Щодо обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційним судом не встановлено, а скаржниками не висловлено заперечень щодо неправильності визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з ГУНП в користь позивача.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та  зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243,308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, КАС суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі №260/4677/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький 	
Повне судове рішення складено 28.12.2023