ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2024 року
м. Харків

справа № 613/729/23
провадження № 22-ц/818/368/24 

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 

відповідач –  ОСОБА_3 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року ухвалене у складі судді Сеник О.С.,             
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду про стягнення з ОСОБА_3 на свою користь грошових коштів на відшкодування майнової шкоди у розмірі 2566,44 грн та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн та просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.08.2021 о 17:00 год. ОСОБА_1 , разом зі своїм малолітнім сином, ОСОБА_4 , 2010 р.н. та його двома друзями перебували на зупинці біля кіоску «Кулиничі» (м. Харків, вул. Івана Каркача, 81). В цей час, коли до зупинки під`їхала маршрутка, ОСОБА_1 побачила, як на її сина стрибнув великий собака, рудого кольору, який був без намордника та без супроводу господаря. Від чого ОСОБА_5 впав у квітник, відповз назад, потім повільно встав та тримався за живіт. Підійшовши до матері він показав, що у нього на животі рана від укусу собаки. Зранку 26.08.2021 дитина поскаржилася на біль у місці укусу, у зв`язку з чим вони звернулися до дитячого лікаря, а потім до лікаря-рабіолога, який зауважив на необхідності розшуку собаки для з`ясування наявності у тварини щеплень, оскільки їх відсутність матиме негативні наслідки для здоров`я дитини.
Також з даного приводу 26.08.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для розшуку власників собаки. Водночас, позивачка також самостійно намагалася встановити власника собаки, опитувала свідків події – продавців з кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які повідомили, що бачили як на дитину стрибнув собака на прізвисько ОСОБА_6 , власником якого є місцевий мешканець, як з`ясувалося згодом - ОСОБА_3 ..
Постановою Київського районного суду м. Полтави встановлено, що ОСОБА_3 порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_2 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження. Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та звільнено від адміністративного стягнення у відповідності до ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Постанова набрала законної сили 03.01.2023.
ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з вказаними подіями вона понесла матеріальні витрати, а саме на придбання медикаментів згідно з призначенням лікарів у розмірі 1207,44 грн, на медичне обстеження дитини у розмірі 380,00 грн, витрати на проведення судово-медичного дослідження ХОБСМЕ від 09.09.2021 у розмірі 235,00 грн. та послуги банку 25,00 грн.. Також були понесені поштові витрати на надіслання кореспонденції до судів у сумі 370,00 грн., кошти на придбання дисків у сумі 70,00 грн. Таким чином, протиправними діями відповідача ОСОБА_1 була спричинена майнова шкода у загальному розмірі 2566,44 грн..
Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача 25.08.2021 ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, що сталося у день народження дитини. Дитина була налякана, у неї боліло місце укусу, нова футболка була розірвана зубами собаки. Внаслідок чого було зіпсовано настрій як дитини, так і його матері, та зіпсовано сімейне свято. У позивачки виникали тривожні думки з приводу тілесних ушкоджень у сина, що робити зі щепленнями та де шукати власників собаки. З дати укусу 25.08.2021 у позивачки та її дитини почався довготривалий стрес. Вказана подія спричинила ОСОБА_1 тривалі хвилювання, пригнічення, що впливало на її настрій як у сім`ї, так і на роботі. Дитина перестала спокійно спати у ночі, прокидалася, плакала, в результаті чого довелося звертатися до лікаря – невропатолога та проходити лікування. Порушення сну, часті прокидання, крики, сльози уночі, стан паніки продовжуються і до теперішнього часу, що підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_2 від 18.04.2023.
Тривалий час позивачка та її дитина змушені були відвідувати лікарів, купувати ліки, з`являтися до підрозділів поліції, а потім і до суду, пройшли огляд судово-медичного експерта, відвідування якого саме по собі є неприємною процедурою для дитини. Факт безкарності відповідача за його провину пригнічував позивачку.
Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ухилявся від явки до суду по розгляду, чим перешкоджав встановленню об`єктивних обставин. Відповідач не компенсував позивачці спричинені майнові та моральні витрати.
Спричинену моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у сумі 20000 грн. Позивачка, як законний представник, вважає, що дитині також спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 10000 грн. З посиланням на ст.ст. 16, 1166, ч. 1 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України ОСОБА_1 , вважає, що наявні підстави для стягнення вказаних сум в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2566,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_3   на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 56 коп, грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп та в дохід держави судовий збір у сумі 579 (п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 74 коп.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивачкою доведено факт заподіяння їй та її малолітньому сину моральної шкоди, їй особисто як законному представнику – також і матеріальної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 . У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову, не надав доказів, які б виключили наявність підстав для відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 ..
Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи просив рішення скасувати, та ухвалити нове яким позовні вимоги залишити без задоволення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та дійшов до помилкового висновку про доведеність позовних вимог. Відповідач не має відношення до обставин на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві. Вважає докази надані позивачкою не належними та недопустимими. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану. Вважає що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст.369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами до ч. 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.2010, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).
З 30.03.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи Відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Богодухівської міської ради за адресою : Харківська область, с. Семенів Яр, вул. Шкільна, 66 (т.1, а.с.30, 31).
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.09.2021 року, ОСОБА_3 25.08.2021 року о 18-30 год. , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_2 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження.
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 по справі № 644/9566/21 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та звільнено його від адміністративного стягнення у відповідності до ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.
Виходячи зі змісту вказаної постанови суду, її ухвалено за адміністративним матеріалом, складеним ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а саме постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 скасовано, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст.154 КУпАП направлено на новий розгляд до Київського районного суду м. Полтави (відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей»).
За змістом постанови суду, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 24.08.2021 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_2 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП (т.1, а.с.10).
Згідно з довідкою антирабічного кабінету КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» ХМР від 26.08.2021 № 187 ОСОБА_5 знаходився на прийомі у лікаря-рабіолога міського антирабічного пункту МКБЛ № 17 26.08.2021, діагноз – «вкушені садна ділянки передньої черевної порожнини». Антирабічної вакцинації тимчасово не потребує. Необхідне ветеринарне спостереження за твариною протягом 10 діб до 01.09.2021. Рекомендовано: спостереження у хірурга у поліклініці за місцем мешкання, вирішити питання стосовно вакцинації ПА та ППС (т. 1, а.с. 25).
Відповідно до висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1003-2021 від 09.09.2021, у ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден на передній черевній стінці у навколопупковій ділянці праворуч. Дане ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмету, індивідуальній особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару-тертя-ковзання, та, враховуючи його морфологічні ознаки, могло бути отримане у строк, на який вказує освідуваний. За ступенем тяжкості вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень (т. 1, а.с. 24).
За змістом мотивувальної частини висновку (розділ «Обставини справи») ОСОБА_2 повідомив, що 25.08.2021 близько 17:40 год. у АДРЕСА_2 , біля кіоску «Кулінічі», великий собака (кому він належить – не знає) встав на задні лапи, передніми лапами ударив його у живіт, від чого він упав на землю на спину, собака вкусив його один раз в області живота.
Наявність у ОСОБА_2 вказаних саден на животі підтверджується також наданими позивачкою фотографіями (т.1, а.с.28, 29).
Згідно з консультативним висновком спеціаліста – лікаря невролога КНП «МДЛ № 5» ХМР від 04.09.2021, ОСОБА_7 встановлено діагноз : ММД, синдром гіперзбудливості, невротичні реакції. Рекомендації лікаря – нагляд невролога за місцем мешкання, консультація психолога, ліки – «необут» (3 дні, 1 місяць, 7 днів зі зміною режиму прийому), «сілента» (3 курси по 14 днів з перервами по 14 днів), «гамалате В6» (3 дні, 3 дні, 1 місяць, 5 днів, 5 днів зі змінами режиму прийому) (т.1, а.с.22).
Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 18.04.2023 № ІРЦ-85070/2023/399278, ОСОБА_5 відчуває себе пригнічено, боязко. Має розлади харчової поведінки (переїдання) та порушення сну (часті просинання серед ночі). Може виникати паніка, крики, сльози (т.1, зворотній бік а.с.33).
Відповідно до квитанцій № 58072359 від 09.09.2021 та № 58072360 від 09.09.2021, ОСОБА_1 сплачено за проведення судово-медичної експертизи 235,12 грн. та комісію в сумі 25,00 грн. (т.1, а.с.11).
Крім того, позивачкою надано до матеріалів справи копії чеків на придбання ліків «необут», «сілента», «сундекіл мазь» в аптеці ТзОВ «Подорожник Харків» : від 05.09.2021 на суму 57,50 грн., 419,98 грн., 523,96 грн., від 21.10.2021 на суму 206,00 грн., всього на суму 1207,44 грн. (т.1, а.с.8).
Наданими позивачкою копіями накладних та чеків АТ «Укрпошта» підтверджується понесення ОСОБА_1 витрат на листування з ОСОБА_3 (чек від 03.11.2022 на суму 51,00 грн. та накладна від 03.11.2022, чеки від 31.08.2022 на суму 60,00 грн., 3,00 грн., накладна від 31.08.2022), Полтавським апеляційним судом (чеки від 06.09.2022 на суму 65,00 грн. та 6,00 грн., накладна від 06.09.2022, чек від 29.09.2022 на суму 65,00 грн., накладна від 29.09.2022), Київським районним судом м. Полтави (чек від 03.11.2022 на суму 65,00 грн., накладна від 03.11.2022), всього на суму 315,00 грн. (т.1, а.с.13-16).
Надана позивачкою копія чеку ТОВ «АРС-2015» «Медичний центр сімейної реабілітації» від 04.09.2021 на суму 380,00 грн. судом не береться до уваги, оскільки з нього не вбачається, хто і яку саме діагностику проходив, і яким чином вона стосується обставин даної справи (т.1, а.с.9).
Надана позивачкою електронна квитанція ТОВ «Нова Пей» від 14.02.2023 на суму 55,00 грн. також не береться судом до уваги в якості доказу понесення позивачкою матеріальної шкоди, оскільки з неї не вбачається, за що саме сплачені кошти ОСОБА_1 (т.1, а.с.12).
Надані позивачкою копії рахунків на послуги таксі від 09.12.2021 на суму 98,00 грн., від 16.09.2021 на суму 100,00 грн., від 08.12.2021 на суму 32 грн., від 14.12.2021 на суму 59,00 грн. не підтверджують понесення витрат у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 , наслідком яких стало заподіяння ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень. Жодного зв`язку вказаних адрес з адміністративними або лікувальними установами, які змушені були відвідувати ОСОБА_1 та дитина, позивачкою не доведено.
Крім того, ОСОБА_1 надано до матеріалів справи копії товарних чеків на придбання дисків CD-R: від 03.09.2022 – на придбання дисків у кількості 5 штук на суму 50,00 грн. від 07.03.2023 – на придбання дисків у кільості 2 штуки на суму 20,00 грн.
Отже, матеріалами справи підтверджується понесення ОСОБА_8 матеріальних витрат на проведення судово-медичної експертизи в сумі 260,12 грн., на придбання ліків за призначенням лікаря на суму 1207,44 грн., поштових витрат на суму 315,00 грн., всього в загальній сумі 1782,56 грн.
17.12.2021 ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021, виходячи зі змісту якої, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст.154 КУпАП, складеному 24.09.2021, ОСОБА_3 25.08.2021 о 18.30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_9 , 2010 року народження, були спричинені тілесні ушкодження (т.1, а.с.184-186).
24.09.2021 ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) було подано пояснення на ім`я начальника управління поліції № 2 м. Харкова, в яких зазначено, що 25.08.2021 близько 18 год. 30 хв. він прямував на вигул собаки в паркову зону, несподівано, з криками, розмахуючи руками, з боку перехрестя вибігли підлітки та, не реагуючи на зауваження щодо обережної поведінки біля собаки, налетіли на нього на вузькій ділянці дороги. Після цього вони сіли в маршрутку та поїхали. Скандала ніякого не було, претензій ніхто не пред`являв. На той момент ОСОБА_3 жодних тілесних ушкоджень не бачив (т.1, а.с.211).
Крім того, ОСОБА_3 було подано пояснення на ім`я начальника РУП № 2 ГУНП в Харківській області, згідно з якими 25.08.2021 він вигулював собаку сам (а.с.215).
Відповідно до відповіді Харківського районного управління полції від 24.11.2021 № 2938/3025/119-68/04 на звернення ОСОБА_1 , перевірка викладених у цих зверненнях відомостей проведена в порядку Закону України «Про звернення громадян», під час якої факту кримінального правопорушення встановлено не було. Протокол складався на власника собаки ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що під час опитування вищевказаний громадянин повідомив, що 25.08.2021 за адресою : АДРЕСА_2 , приблизно о 17:00 год., саме він вигулював свого собаку, без намордника, під час перевірки встановити жінку на ім`я ОСОБА_10 не представилось можливим. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова матеріали адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП стосовно ОСОБА_3 були направлені до ХРУП № 2 для належного оформлення, а саме, в протоколі не було вказано, які саме правила вигулу собак порушив ОСОБА_3 , а саме, не вказано було «вигул собаки без намордника». Після дооформлення матеріали адміністративного правопорушення були направлені до суду (т.1, а.с.216).
Доводи відповідача про відсутність у нього собаки, та як наслідок – відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судом першої інстанції обгрунтовано відхилено, оскільки у власноручно написаних письмових поясненнях на ім`я начальника Харківського районного управління поліції № 2 ОСОБА_3 підтвердив наявність у нього собаки та те, що він вигулював собаку 25.08.2021 близько 18 години.
При цьому, постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2022 по справі № 644/9556/21, яка набрала законної сили, підтверджено факт порушення ОСОБА_3 правил вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_2 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження.
Посилання відповідача на розбіжність між датою і часом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, зазначеними у постанові Київського районного суду м. Полтави (24.08.2021 о 18 год. 30 хв.), та датою і часом події, яку позивачка вважає підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди (25.08.2021 о 17 годині), також спростовуються власноручними письмовими поясненнями ОСОБА_3 про визнання факту вигулу ним собаки 25.08.2021 близько 18 год. 30 хв., та зустріч з підлітками, які пробігали біля собаки, розмахуючи руками.
Також, це узгоджується з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 якою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.09.2021 року, ОСОБА_3 25.08.2021 року о 18-30 год, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_2 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження.
Також, посилання ОСОБА_11 про відсутність дружини та дітей, не спростовує факту порушення вигулу собаки.
Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного Кодексу України
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1199 ЦПК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд дав належну оцінку наданим позивачкою доказам та обґрунтовано вважав, що ОСОБА_3 який є володільцем собаки, було порушено правила вигулу собак та спричинено матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_1 . 
Разом з тим, ОСОБА_3 не спростував наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про те, що він вигулював собаку, зокрема надані пояснення на ім`я начальника РУП № 2 ГУНП в Харківській області, згідно з якими 25.08.2021 він вигулював собаку сам.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду у справі не спростовують, тому апеляційну скаргу  ОСОБА_3  належить залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.
Головуючий                                                                О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                               Н.П. Пилипчук