ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року 
м. Київ
справа № 560/6026/20
адміністративне провадження № К/9901/32734/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
суддя-доповідач - Стародуб О.П.,
судді -  Коваленко Н.В., Кравчук В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 (суддя - Михайлов О.О.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 (судді - Сушко О.О., Залімський І.Г., Мацький Є.М.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Деражнянської міської ради №13 від 03.09.2020 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу безоплатної приватизації земельних ділянок";
- зобов`язати Деражнянську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: Хмельницька область, Деражнянський район, Деражнянська міська рада, за межами населеного пункту та передати у власність: ОСОБА_1 - земельну ділянку з кадастровим номером 6821510100:05:018:0010 площею 2 га; ОСОБА_2 - земельну ділянку з кадастровим номером 6821510100:05:018:0011 площею 2 га;
-  стягнути з Деражнянської міської ради на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі по 7500 грн кожному; витрати, пов`язані з наданням правової допомоги; судовий збір;
- зобов`язати Деражнянську міську раду подати до суду звіт про виконання рішення суду в місячний строк з дня набрання ним законної сили.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі, а саме: 
- ОСОБА_2 до Деражнянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, присвоївши зазначеній справі новий номер; 
- ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, залишено у провадженні адміністративної справи № 560/6026/20.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.06.2020 позивач звернувся до Деражнянської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га (а.с.20).
До заяви додав: копію паспорта, копію ідентифікаційного коду та графічні матеріали.
Листом Деражнянської міської ради від 08.07.2020 №370 позивача повідомлено, що власнику документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) або його спадкоємцю встановлюється кінцевий строк для оформлення права власності на таку земельну ділянку - до 01.01.2025. Також позивача повідомлено, що з метою забезпечення захисту прав власників земельних часток (паїв) та їх спадкоємців міською радою питання щодо безоплатної передачі земельних ділянок іншим особам із земель колективної власності в приватну власність не розглядаються (а.с. 58-59).
Між позивачем та ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" 23.07.2020 укладено договір на виконання робіт з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колишньої колективної власності орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області (а.с. 27-28).
28.07.2020 відповідач отримав заяву позивача від 27.07.2020, у якій позивач повідомив про замовлення розроблення проекту землеустрою без надання дозволу відповідача. До заяви позивачем було додано вищевказану копію договору на виконання робіт (а.с.29).
07.08.2020 розроблений ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Полтавські області (а.с.32).
Листом Деражнянської міської ради від 10.08.2020 №425 позивача повідомлено, що його звернення було розглянуто у місячний термін та надано мотивовану відмову від 08.07.2020 №370 представнику за довіреністю від 29.01.2020 ОСОБА_3 (а.с.62)
16.08.2020 у Державному земельному кадастрі була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 6821510100:05:018:0011 (а.с.33).   
Рішенням Деражнянської міської ради №13 від 03.09.2020 "Про розгляд звернення                        ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу безоплатної приватизації земельних ділянок" позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6821510100:05:018:0011 у власність (а.с. 36).
Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.01.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021, у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що земельна ділянка, яку бажав отримати позивач, відноситься до земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього сільськогосподарського об`єднання пайовиків "Авангард", а саме, нерозподілені та невитребувані земельні ділянки і земельні частки (паї). 
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги позивач покликається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, покликається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №1640/2592/18, від 30.10.2018 у справі №820/4852/17, від 23.11.2018 у справі №826/8844/16, від 14.03.2018 у справі №804/3703/16, від 29.08.2019 у справі №420/5288/18. 
Також покликається на те, що відповідачем не надано і матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, крім суб`єктивних тверджень відповідача у відзиві, з яких суд  мав би встановити відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" приналежність спірної земельної ділянки до "нерозподіленої земельної ділянки" чи "невитребуваної земельної частки (паю)". 
Також покликається на те, що судом апеляційної інстанції не було досліджено лист Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.02.2021 № ПІ-11/0-12/0/63-21, який підтверджує, що спірна земельна ділянка не відноситься до "нерозподіленої земельної ділянки" чи "невитребуваної земельної частки (паю)". 
Також покликається на те, що факт реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі підтверджує правомірність відведення йому земельної ділянки, оскільки державний кадастровий реєстратор не зареєстрував би земельну ділянку, якщо б остання накладалась на невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї),  проте судами першої та апеляційної інстанції цього не враховано та не надано цим обставинами жодної правової оцінки. 
Також покликається на те, що розроблений ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Полтавські області. У вказаному висновку не вказано, що земельна ділянка, яка відводиться позивачу накладається на невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) чи відноситься до таких земель. 
Також покликається на те, що суд першої та апеляційної інстанцій не надали правової оцінки неправомірній бездіяльності відповідача щодо неприйняття жодного рішення в місячний строк, з моменту звернення з клопотанням про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою. 
Позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Положеннями ст.79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ч.1 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) регламентовано Законом України від 05.06.2003 № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (далі - Закон № 899-IV).
Статтями 1 та 2 вказаного Закону визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.
Відповідно до ст. 13 Закону № 899-IV нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).
Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).
Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.
У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.
Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.
За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).
Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям).
У постанові від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нерозподілені частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а лише перебувають у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 820/725/17.
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність, відноситься до земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього сільськогосподарського об`єднання пайовиків "Авангард", які станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин є нерозподіленими та невитребуваними земельними ділянки і земельними частками (паї). Право комунальної власності на зазначені земельні ділянки не оформлено. 
Позивачем такі обставини не спростовано. 
Крім того, Верховний Суд уже розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до Деражнянської міської ради, де предметом розгляду було рішення Деражнянської міської ради №13 від 03.09.2020 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу безоплатної приватизації земельних ділянок", яке оскаржується і в даній справі. 
Так, у постанові від 09.06.2022 у справі № 560/6202/20 Верховний Суд дійшов наступного висновку:
"Отже, органи місцевого самоврядування мають право тимчасово розпоряджатися землями колективної власності шляхом передачі їх в оренду до моменту державної реєстрації права власності на них, з 2025 року звертатись до суду із заявою про передачу до комунальної власності земельних ділянок колективної власності в порядку визнання майна безхазяйним (із встановленням права власників невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок, які з поважних причин пропустили строк виділення їх в натурі (на місцевості) та безоплатно одержати земельні ділянки із земель комунальної власності.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, земельна ділянка, яку бажала отримати ОСОБА_2 відноситься до земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього сільськогосподарського об`єднання пайовиків «Авангард», що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто нерозподілені та невитребувані земельні ділянки і земельні частки (паї).
Отже, спірна земельна ділянка не відноситься до земель, які на підставі Земельного кодексу України вважаються власністю територіальної громади.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що право прийняття організаційно-управлінських рішень в частині розпорядження спірною земельною ділянкою належатиме Деражнянській міській раді після проведення державної реєстрації права комунальної власності відповідно до чинного законодавства.
За таких обставин, суди дійшли обгрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог".
За таких обставин, суди обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову. 
Покликання позивача в обґрунтування касаційної скарги на факт реєстрації земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, в Державному земельному кадастрі є безпідставним, оскільки факт реєстрації земельної ділянки не є безумовною підставою для прийняття рішення про безоплатну передачу її у власність. 
Також безпідставним є покликання позивача на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №1640/2592/18, від 30.10.2018 у справі №820/4852/17, від 23.11.2018 у справі №826/8844/16, від 14.03.2018 у справі №804/3703/16, від 29.08.2019 у справі №420/5288/18, оскільки такі правовідносини у зазначених справах є відмінними від правовідносин у справі, що розглядається. 
Покликання позивача в обґрунтування касаційної скарги на лист Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.02.2021 № ПІ-11/0-12/0/63-21 також є безпідставним, оскільки такий лист стосується земельної ділянки з кадастровим номером 6821510100:05:018:0010, а спірним рішенням позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6821510100:05:018:0011. 
Також безпідставним є покликання позивача на неприйняття відповідачем жодного рішення в місячний строк, з моменту звернення з клопотанням про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою, оскільки це не завадило позивачу самостійно розробити проект землеустрою відповідно до положень частини 7 статі 118 ЗК України, за наслідками розгляду якого відповідачем і прийнято оскаржуване у цій справі рішення.
В цілому доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх  інстанцій і зводяться до додаткової оцінки доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається..
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суд першої та апеляційної інстанцій  не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 у справі № 560/6026/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: 
О.П. Стародуб
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук