КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДУ
 ______________________________
Справа №753/5823/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/4219/2023                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:                        
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року (суддя Коренюк А.М.) у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
 
встановила:
 
у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 309грн 28коп. та суму сплаченого судового збору 2 270грн.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 18 березня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 2 травня 2018 року у справі №753/6830/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Позивач посилався на те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно шкоди автомобілю Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 і з яким ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яке з 20 червня 2019 року змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», 22 січня 2018 року був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», на підставі якого страховиком  виплачено страхове відшкодування страхувальнику у розмірі 82 946грн 09коп.
Позивач зазначав, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке в межах ліміту відповідальності страховика та з урахуванням зносу здійснило виплату в розмірі 32 636грн 09коп.
Позивач стверджував, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «АРКС» різницю між фактичною шкодою та страховою виплатою, яка складає 50 309грн 28коп.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 
                                                                           
50309грн 28коп. витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, 2 270грн судового збору, а всього 52 579грн 28 коп.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 3 лютого 2022 року заяву  представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І.  про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І.  просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Представник відповідача зазначає, що страховик відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у порушення вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався до суб`єкта оціночної діяльності із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку, а зробив розрахунки самостійно, не маючи на це повноважень та спеціальних знань.
Представник відповідача стверджує, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» неправомірно занизив розмір страхового відшкодування, хоча ліміт відшкодування за полісом, укладеним між відповідачем та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», становить 130000грн, що покриває загальну суму відшкодування, яку виплатив позивач. 
Також представник відповідача вважає, що докази, які подані позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди, містять невідповідності та ставлять під сумнів нарахування страхової виплати, а в матеріалах справи відсутні докази проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу, тому відсутні підстави у розрахунок завданої шкоди включати ПДВ, що становить 20%.
Представник відповідача, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, зазначену у постанові від 3 листопада 2018 року по справі №760/15471/15-ц, стверджує, що відповідач звільняється від зобов`язання сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка одержана від страховика. Доказом розміру заподіяної шкоди є рахунок станції технічного обслуговування та ремонтна калькуляція, яка містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу. 
Також позивач посилається на те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі виплати позивачем суми страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування, що регулюються Законом України «Про страхування». Ні положеннями договору добровільного страхування від 22 січня 2018 року, ні Законом України «Про страхування» не передбачено визначення суми страхового відшкодування без урахування ПДВ.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 18 березня 2018 року о 15 год. 00 хв. по вул. Зеленій, 96 в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого автомобілі отримали механічні 
                                                                       
пошкодження.
Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 2 травня 2018 року  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (с.с.5).
22 січня 2018 року між АТ «СК «АХА страхування», яке змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС», та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», предметом якого були майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Volkswagen Passat Variant, реєстраційний номер НОМЕР_2 (с.с.8-24).
Відповідно до п. 29.1 зазначеного договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком.
Згідно п. 29.12 договору при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартості ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО.
20 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (с.с.25-26).
Згідно акту огляду транспортного засобу від 20 березня 2018 року та рахунку на оплату № 0000004574 від 24 березня 2018 року на суму 61 783грн 02коп., рахунку на оплату № 000004575 від 24 березня 2018 року на суму 12 961грн 74коп., рахунку на оплату № 0000004929 від 14 травня 2018 року на суму 8 201грн 35коп., ремонтних калькуляцій, складених ПП «ГалантАвто», вартість ремонту автомобіля Volkswagen Passat Variant, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в загальному становить 82 946грн 09коп.
Платіжними дорученнями №437228 від 30 березня 2018 року, №437267 від 30 березня 2018 року, №454755 від 23 травня 2018 року ПрАТ «СК «АРКС» перерахувало ПП «ГалантАвто» страхове відшкодування у загальному розмірі 82 946грн 09коп.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК6377565, який був діючим станом на 18 березня 2018 року (с.с.40).
Позивач стверджував, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 32 636грн 09коп.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику, у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим суду доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.
Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
                                                      
Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною першою статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати                                                                страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові від 4 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право 
                                                                                  
отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
З наданих суду позивачем документів вбачається, що після настання страхового випадку ПрАТ «СК «АРКС», яке є правонаступником ПрАТ «СК «АХА Страхування», сплатило ПП «ГарантАвто» страхове відшкодування у розмірі 82 946грн 09коп. на ремонт автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , а тому відповідно до положень статей 993, 1191 ЦК України та статті 23 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК «АРКС» набуло право вимоги відшкодування сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 82 946грн 09коп. за договором добровільного страхування наземного транспорту №876а8згга від 22 січня 2018 року, у межах понесених фактичних витрат та у межах ліміту страхового відшкодування в порядку регресу із відповідача, який згідно з постановою Дарницького районного суду міста Києва від 2 травня 2018 року визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та страховика винної особи.
Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до договору  обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, страховик відповідача відповідно до положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
З наданих відповідачем документів вбачається, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» розрахувало страхове відшкодування з врахуванням зношення запчастин 70%, у зв`язку із чим сплатило страхове відшкодування у розмірі 32 636,83грн (с.с.85-86).
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправомірності застосування ПрАТ «СК «Євроінс Україна» коефіцієнту зносу у розмірі 70%.
Доводи апеляційної скарги, що страховик відповідача не мав правових підстав самостійно здійснювати розрахунок страхової виплати, а зобов`язаний був провести оцінку пошкодженого майна, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до пункту 36.1. та 36.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну 
                                                                      
пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
За обставинами справи до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулося ПрАТ «СК «АОКС», оскільки товариство набуло право на отримання відшкодування, виплативши потерпілій у ДТП особі  відшкодування завданих з вини ОСОБА_1 збитків.
Визнавши вимоги заявника обґрунтованими, страховик відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатив страхове відшкодування, що не суперечить вищезазначеним нормами матеріального права.
При цьому, ні відповідачем, ні його представником не зазначено, що власник автомобіля VolkswagenPassat, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 виконав ремонтні роботи, які не пов`язані із ДТП 18 березня 2018 року, та замінив запчастини у автомобілі, які не були пошкодженні у результаті ДТП за участю ОСОБА_1 .
Посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц, як на підставу звільнення відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду, колегія суддів вважає необґрунтованим.
У цій справі Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 указаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За обставинами даної справи позивач у позасудовому порядку звертався до страховика, з яким відповідач уклав договір обов`язкового страхування, і страховик відповідача виплатив страхове відшкодування, виходячи із вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору. 
Разом з цим, розмір страхового відшкодування у повному обсязі не відшкодував понесені позивачем витрати, а тому саме відповідач, як винна у ДТП особа, зобов`язана виплатити різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги, що надані позивачем рахунки на оплату ремонтних робіт не є належними доказами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони 
                                                                         
підтверджують проведення ремонтних робіт автомобіля, який був пошкоджений у результаті ДТП за участю відповідача, в них зазначений перелік запчастин та ремонтних робіт, об`єм яких відповідачем спростований не був.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга не містить доводів про порушення судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича залишити без задоволення, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                                 І.М. Рейнарт

Судді                                                                                    Г.М. Кирилюк

Т.І.Ящук