ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1764/23                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                                Панова Г. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про  визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
 
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до  Київського окружного адміністративного суду з позовом до 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач 1), окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (далі - відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди: з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р.;
- зобов`язати 10 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення за періоди: з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р.;
- зобов`язати Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) на підставі прийнятого 10 мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) наказу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за періоди: 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року; з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху.
Вказаний недолік може бути усунений позивачем шляхом подання до суду:
- заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
У строк визначений судом позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем було подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви, що з 12 березня 2020 року на території України встановлено карантин відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами). Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень КАСУ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Позивач наголосив, що з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України. Також, 03 березня 2022 року Рада суддів України оприлюднила Рекомендації щодо роботи суддів в умовах воєнного стану. В Рекомендаціях від 03.03.2022, прийнятих РСУ, зазначено: «Виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану».
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.
Адміністративний позов не відповідає вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 N 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі N 240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Предметом позову у даній справі є оскарження бездіяльності 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди: з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р.та зобов`язання 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення у формі наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення за періоди: з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р і зобов`язання Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) на підставі прийнятого 10 мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) наказу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за періоди: 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року; з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, з 01 жовтня 2014р. по 30 листопада 2014р., з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 січня 2016 р. по 30 липня 2016р., з 01 березня 2018р. по 30 листопада 2018р.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що наказом Голови державної прикордонної служби України від 16.07.2022 № 757-с «Про особовий склад» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби полковника ОСОБА_1 .
Наказом начальника 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.08.2022 № 154-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 та визначено належні позивачу виплати.
З матеріалів позову вбачається, що Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України листом від 26.08.2022 №11/3643-22-Вих було надано позивачу інформацію щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення при звільненні з військової служби у серпні 2022 року, з якого як зазначив позивач він дізнався про порушення його прав.
При цьому, звернувшись 30.01.2023 до суду з даним позовом, позивач пропустив трьохмісячний строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі було встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 позовну заяву було залишено без руху.
Вказаний недолік може бути усунений позивачем шляхом подання до суду:
- заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
У строк визначений судом позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем було подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви, що з 12 березня 2020 року на території України встановлено карантин відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами). Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень КАСУ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Позивач наголосив, що з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України. Також, 03 березня 2022 року Рада суддів України оприлюднила Рекомендації щодо роботи суддів в умовах воєнного стану. В Рекомендаціях від 03.03.2022, прийнятих РСУ, зазначено: «Виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану».
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Як було зазначено судом в ухвалі від 06.02.2023 наказом Голови державної прикордонної служби України від 16.07.2022 № 757-с «Про особовий склад» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби полковника ОСОБА_1 . Наказом начальника 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.08.2022 № 154-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 та визначено належні позивачу виплати.
З матеріалів позову вбачається, що Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України листом від 26.08.2022 №11/3643-22-Вих було надано позивачу інформацію щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення при звільненні з військової служби у серпні 2022 року, з якого як зазначив позивач він дізнався про порушення його прав. При цьому, звернувшись 30.01.2023 до суду з даним позовом, позивач пропустив трьохмісячний строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Дослідивши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід зауважити, що суд відхиляє посилання позивача на поважність причин пропуску строку звернення до суду, зокрема п.3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки чинна редакції вказаного пункту 3 Розділу Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України, яка була чинна на момент звернення позивача до суду та станом на даний час обумовлює, що «.. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом),  поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.  Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».
Суд зауважує, що чинна норма п.3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачає підстави для поновлення процесуальних строків, встановлених нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд зауважує, що у заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено обставин пропуску строку у зв`язку з обмеженням, які впроваджені у зв`язку з карантином. Також, позивачем не надано вказаних доказів і до матеріалів справи.
Щодо доводів позивача про пропуск строку звернення до суду у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у зв`язку із розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.
У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Так, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідно до п.6 Рекомендацій Ради судів України від 02.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану «Виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану».
Однак, лише посилання позивача на введення на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку для подання позову, та без надання доказів того, яким чином введення воєнного стану впливає на можливість вчинення процесуальних дій стороною позивача.
Частини перша та друга статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Частинами першою та другою цього ж Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Отже, навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена.
Згідно із приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд звертає увагу, що з даного приводу Верховний Суд в ухвалі від 22 червня 2022 року у справі №640/12494/20 зазначив, що введення з 24.02.20222 воєнного стану в країні, безумовно, є поважною підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий причинний зв`язок.
Верховний Суд в ухвалах від 23.06.2022 у справі №380/7251/21, у справі №520/8674/2020 та у справі №440/2822/20 зазначив, що питання продовження процесуального строку у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.
Враховуючи, що позивач не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск процесуального строку звернення до суду та не надає суду документальних доказів на обґрунтування такої позиції, суд вважає, що наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини не свідчать про наявність поважних причин пропуску процесуального строку та підстав для його поновлення.
Зміст позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до суду не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, однак неналежне оформлення позивачем позовної заяви у строки визначені Кодексом адміністративного судочинства України та в подальшому повернення позовних заяв позивача не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з поважних причин. При цьому. Позивач не позбавлений був права на оскарження вказаних ухвал, у випадку не згоди з ними.
Крім того, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого та оформлення належним чином позовної заяви залежить саме від позивача.
Також зазначає, що позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що викладені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини не є поважними.
Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).
Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.
Відтак, суд дійшов висновку, що заява позивача про поновлення пропущеного строку не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Пунктом 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першїх інстації, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню позивачу.
Повернення позовної заяви, згідно з частиною 8 статті 169 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
  
П О С Т А Н О В И Л А:            
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 

Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак

                                                                                                                М.І. Кобаль