П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/22024/23	

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа – Пенсійний Фонд України, про визнання дій протиправними, зобов`язання визначити стаж судді станом на 25.01.2022, провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 25.01.2022, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа – Пенсійний Фонд України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, щодо нарахування та виплати мені ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від заробітної плати судді відповідного суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, визначити мені стаж судді станом на 25.01.2022 року у розрахунку 36 років 3 місяці та 28 днів, з виплатою мені щомісячної довічного грошового утримання судці у відставці в розмірі 90% відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 25.01.2022 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області здійснити мені перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу судді 36 років 3 місяці та 28 днів в розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 25.01.2022 року, з урахуванням проведених виплат, довічно, та у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює, на відповідній посаді, здійснювати автоматично перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання, судді у відставці, якщо це не погіршує його становища.
В обґрунтування позову позивач вказував, що його загальний стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 36 (тридцять шість) років, 3 ( три) місяця та 28 (двадцять вісім) днів. Нарахована заробітна плата в| місяць складала 113 764 (сто тринадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. З моменту звільнення у відставку, тобто з 25.01.2022, позивач отримує щомісячно 56 882 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят дві ) грн, довічного грошового, утримання судді у відставці. Призначаючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50 % відповідач порушив норми ст.69, 116, 135, 137, 142 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” так як Пенсійний фонд України брав для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці тільки стаж роботи на посаді судді, та не врахував при цьому інший юридичний стаж.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від заробітної плати судді відповідного суду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи суддею 36 років 3 місяці та 28 днів в розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 25.01.2022 року, з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді місцевого суду вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2453-VI на день їх призначення. Відповідно до статті 142 Закону № 1402-VIII довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що Указом Президента України №926/2002 від 14.10.2002 р. та наказом №06-1/183 від 23.10.2002 р. ОСОБА_1 , було призначено строком на 5 (п`ять) років на посаду судді Великолепетиського районного суду Херсонської області.
Постановою Верховної Ради України “Про обрання суддів” від 22.05.2008 р. №298-УІ ОСОБА_1 , обрано безстроково на посаду судді Великолепетиського районного суду Херсонської області.
Рішення Вищої Ради Правосуддя № 70/0/15-22 від 26.01.2022 р., наказом №02-03/7 від 26.01.2022р. звільнений з посади судді Великолепетиського районного суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” виходячи зі стажу судді 19 років в розмірі 50% від місячної суддівської винагороди працюючого судді.
З 27.01.2022 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус судів” від 02.06.2016 року №1402 в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
В рішенні зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді (на дату звернення до Вищої ради правосудця) становить 19 років 2 місяці 22 дні; - стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку - понад 36 років.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402).
Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону № 1402, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.
Згідно із ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
Отже, враховуючи зміст положень абз. 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402, стаж роботи судді, призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.
Як встановлено судом, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на день подання заяви про відставку становить 19 років 2 місяці 22 дні.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII “Про статус суддів” та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”.
Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України “Про статус суддів” зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус суддів”, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
До стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, а також період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 10 місяців 13 днів.
Крім того, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає зарахуванню час роботи в органах прокуратури Херсонської області на посадах стажиста помічника прокурора, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, прокурора, який становить загалом 12 років 2 місяці 1 день.
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесені зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України “Про статус суддів”, яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.
Водночас відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 9901/15/21, положення (припис), виражене й закріплене у частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття “стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді”, треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи).
Отже, окрім часу роботи на посадах в органах прокуратури Херсонської області, який, як зазначено вище, підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді на підставі частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII “Про статус суддів”, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді відповідно до частини другої статті 137 цього Закону також зараховується час (стаж) його роботи на посаді юриста з 4 березня по 14 жовтня 2002 року (7 місяців 10 днів).
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що загальний стаж роботи судді Великолепетиського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% становить понад 36 років. Вказане узгоджується зі змістом рішення ВРП від 25.01.2022 №70/0/15-22 (а.с. 15-18), тобто з рішенням єдиного органу, якому законом надане право перевірки наявності стажу судді при вирішенні питань щодо звільнення суддів з посади у зв`язку із поданням заяви про відставку. Доказів скасування рішення ВРП від 25.01.2022 №70/0/15-22 апелянт не надав.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 19, 46, 130 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 420/22024/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 27.02.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький