КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
30 січня 2024 року                                                                          м. Київ
 
Унікальний номер справи № 366/1643/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4313/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
     суддів - Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука О.П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                   в с т а н о в и в :
 
У травні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35 238,01 грн. за кредитним договором № б/н від 13 січня 2022 року та судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 1-5).
Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 13 січня 2022 року. Вказував, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку».
Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Позивач посилався на положення ст. 207, 638 ЦК України, а також вказував, що свідченням приєднання відповідача до угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів.
Посилався на те, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30 000,00 грн.
Зазначав, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач належним чином не виконав зобов`язань за кредитним договором,  у зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 14 лютого 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 35238,01 грн., яка складається з: 29 378,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5 859,56 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 1-4).
Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 13 січня 2022 у сумі 29 378 грн. 45 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 237 грн. 69 коп. (а.с. 51-54).
Повний текст рішення виготовлено 06 вересня 2023 року.
Не погодившись з рішенням районного суду, 09 жовтня 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - Ніколаєнко О.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 859,56 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 59-62).
На обґрунтування скарги зазначала, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.
Вказувала, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 січня 2022 року, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування, зокрема, процента ставка в розмірі 42 % річних для карти «Універсальна».  Зазначала, що 13 січня 2022 року відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку Універсальна, встановлено кредитний ліміт в розмірі 30 000,00 грн. 
Вважає, що всі істотні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки, тощо) було узгоджено в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 січня 2022 року, яка особисто підписана відповідачем. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснено на підставі погодженої відсоткової ставки (42 % річних) (а.с. 59-62).
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року в частині стягнення  з   ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 378,45 грн. та судового збору у розмірі 2 237,69 грн. не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині відмови в задоволенні  позовних вимог банку про стягнення  з відповідача заборгованості за відсотками.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками, суд першої інстанції, керуючись правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, виходив з того, що у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 січня 2023 року відсутня умова про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Крім того, матеріали справи належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умову щодо сплати відсотків.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 11-16).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у вказаній заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка була підписана відповідачем, викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 200 000 грн. для карт «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процента ставка, відсотків річних - 42,0 % для карт «Універсальна»; тип процентної ставки - фіксована; тощо (а.с. 11-22).
Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки вбачається, що відповідачу 13 січня 2022 року  була видана картка «Універсальна» № НОМЕР_1 з терміном дії до 01/26 (а.с. 10).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 13 січня 2022 року та встановлений кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн. (а.с. 9).
Разом із позовною заявою банком також було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 13 січня 2022 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та  ОСОБА_1 за період з 13 січня 2022 року по 17 лютого 2023 року, з якого вбачається, що станом на 14 лютого 2023 року заборгованість за тілом кредиту - 29 376,45 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 5 859,56 грн. При цьому, відсоткова ставка 3,5 % (що становить 42 % річних) не збільшувалась  (а.с. 6-7).
Крім того, банком також було надано виписку за договором № б/н по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 13 січня 2022 року по 17 лютого 2023 року (а.с. 8).
З вказаного розрахунку та виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на погашення заборгованості.
Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши  викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками у розмірі 5 859,56 грн.
Відтак, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.
 
Щодо судового збору.
 
Згідно з частинами 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат
При подачі позовної заяви в частині відхилених позовних вимог судом першої інстанції, позивач сплатив судовий збір у розмірі 446,31 грн. ( а.с. 37).
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 446,31 грн.
Крім того, при подачі апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 4 026,00 грн. (а.с. 63). Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, сплачений ним судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача.  
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково. 
Рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за відсотками - скасувати, ухвалити в цій частині нове.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по відсоткам у розмірі 5 859,56 грн. та судові витрати у розмірі 446,31 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (код ЄДРПОУ 14360570) - 4 026,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець
 
В.М. Ратнікова
 
І.М. Рейнарт