ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року	Львів	Справа № 240/24656/22 пров. № А/857/7728/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Коваля Р.Й., Ільчишин Н.В.,
за участі секретаря судового засідання –                              Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (суддя –Друзенко Н.В., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  у жовтні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив:визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.09.2022 №144-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 "; поновити його на посаді начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області, а у разі відсутності на момент прийняття рішення зазначеної посади - на посаду начальника відділу, який є правонаступником прав та обов`язків відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області; стягнути з Головного управління ДПС у Рівненській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.09.2022 по день фактичного поновлення на посаді. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Наказом ГУ ДПС у Рівненській області №114 від 12.07.2022 введено в дію організаційну структуру та штатний розпис ГУ ДПС у Рівненській області. В зв`язку з цим, було виведено зі структури ГУ ДПС у Рівненській області відділ досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ, а замість нього введено відділ інформаційно-аналітичної роботи управління правового забезпечення. Штатна чисельність відділу при цьому не змінилася, функції відділу також не змінилися окрім того, що були вилучені функції щодо досудового врегулювання спорів. Лише 17.08.2022 введено в дію організаційну структуру та штатний розпис ГУ ДПС у Рівненській області і ОСОБА_1 вручено попередження без дати про наступне (за 30 днів з моменту ознайомлення) звільнення з посади начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ ГУ ДПС у Рівненській області відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". Цим же ж попередженням позивачу, який має повну вищу юридичну освіту, безперервний стаж роботи в податкових органах 21 рік 8 місяців, було запропоновано переведення на вакантну посаду: начальника Здолбунівської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Рівненській області. Від даної пропозиції позивач відмовився, так як посада не відповідала вимогам професійної підготовки, професійних компетентностей та по своїй суті змінювала істотні умови служби, оскільки повністю змінювала основні посадові обов`язки, умови (розмір) оплати праці (нижчий посадовий оклад) і, крім того, місце розташування вказаного структурного підрозділу - це інший населений пункт - м. Здолбунів. Водночас, позивач зауважував, що в управлінні правового забезпечення ГУ ДПС у Рівненській області була наявна рівнозначна вакантна посада, переведення на яку не змінювало істотних умов праці - це начальник відділу інформаційно-аналітичної роботи, яку йому запропоновано не було. При цьому, позивач доводив, що на вказану посаду був переведений працівник з нижчої посади, з меншим досвідом роботи та освітою, що не відповідає кваліфікаційним вимогам, передбаченим положенням про відділ інформаційно-аналітичної роботи управління правового забезпечення ГУ ДПС у Рівненській області. За таких обставин, позивач вважає, що наказ про його звільнення є протиправним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, а він -  поновленню на посаді в судовому порядку.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенніпозову відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щозвільнення ОСОБА_1 згідно з наказом №144-о від 16.09.2022 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Так, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Рівненській області №114 від 12.07.2022 «Про введення в дію Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДПС у Рівненській області» відбулася зміна структури па штатного розпису Головного управління ДПС у Рівненській області. В зв`язку із цим виведено зі структури відповідача управління супроводження судових справ (штатна чисельність -14), до складу якого належали: відділ супроводження в судах податкових спорів та відділ досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи. Натомість, введено до структури Головного управління ДПС у Рівненській області управління правового забезпечення (штатна чисельність - 15), в структурі якого: відділ правового супроводження діяльності та супроводження судових спорів із загальних питань (штатна чисельність - 4); відділ супроводження судових справ (штатна чисельність - 6); відділ інформаційно-аналітичної роботи штатна чисельність - 4). При цьому, апелянт наголошує на зміні функцій та процедур відділу інформаційно-аналітичної роботи, вказуючи, що відповідно до положення про відділ інформаційно-аналітичної роботи управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Рівненській області, затвердженого в.о. начальника 21 вересня 2022 року, серед функцій і процедур відділу відсутня функція досудового врегулювання спорів. У зв`язку з цим, відповідно до пункту 1 частини першої та частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу" 17.08.2022 ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення з посади начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області. Разом із попередженням про наступне звільнення позивачу було запропоновано вакантну посаду начальника Здолбунівської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області. Апелянт вказує, що позивачу була запропонована саме рівнозначна посада. Від переведення на вказану посаду ОСОБА_1 відмовився, вказавши, що запропонована посада не є рівнозначною. Вказує, що у Законі №889 відсутні вимоги щодо обов`язку суб`єкта призначення пропонувати позивачу інші вакантні посади державної служби, у випадку відмови від переведення на запропоновану рівнозначну посаду. Вказує, що основним напрямком роботи позивача на займаних посадах протягом 2005-2021 років було адміністративне оскарження/досудове врегулювання спорів, що не пов`язаний із виконанням функцій інформаційно-аналітичної роботи.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у 2000 році закінчив Вищу школу права при інституту держави і права імені В.М.Корецького НАН України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста (а.с.23).
14.03.2002 ОСОБА_1 прийнятий на посаду податкового інспектора в ДПІ у м.Рівне. Цього ж дня прийняв присягу державного службовця (а.с.24-25).
В подальшому працював на різних посадах в даному податковому органі (а.с.25-28).
22.01.2021 ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області у порядку переведення (а.с.28, 74).
Організаційна структура Головного управління ДПС у Рівненській області, що була введена в дію наказом начальника №2/ВП від 16.12.2020 включала у себе ряд структурних підрозділів, в тому числі і структурний підрозділ з індексом 17-00-20 що мав назву "Управління супроводження судових справ", штатною чисельністю -14 одиниць,  до якого входили: Відділ супроводження  в судах податкових спорів (9 штатних одиниць) та Відділ досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи (4 штатних одиниці). Загальна штатна чисельність по Головному управлінню ДПС у Рівненській області складала 470 (а.с.77-80).
Наказом начальника "Про введення Переліків змін №1 до Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДПС у Рівненській області" №194 від 15.04.2021,  було виведено по 5 штатних одиниць з двох структурних підрозділів, а саме, з Організаційно-розпорядчого управління та з Управління податкового адміністрування юридичних осіб, і одночасно введено по 5 штатних одиниць до двох інших структурних підрозділів, а саме, до Відділу координації та моніторингу доходів бюджету і Відділу інформаційної взаємодії. Загальна штатна чисельність залишилася на рівні 470 штатних одиниць (а.с.81-84).
Наказом начальника "Про введення в дію Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДПС у Рівненській області" №114 від 12.07.2022, зокрема, структурний підрозділ з індексом 17-00-20, що мав назву "Управління супроводження судових справ" і штатну чисельність - 14 одиниць, перейменовано в "Управління інформаційних технологій" зі штатною чисельністю - 9 одиниць. При цьому, даний структурний підрозділ почав налічувати два відділи: Відділ супроводження інформаційних систем, адміністрування баз даних, технічної підтримки та електронного документообігу, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів (4 штатних одиниці) і Територіальний відділ інформаційних технологій (4 штатних одиниці). В той же час, на заміну структурного підрозділу з індексом 17-00-05, що мав назву "Юридичний відділ" і штатну чисельність - 5 одиниць,  створено "Управління правового забезпечення" зі штатною чисельністю - 15 одиниць, до якого увійшли: Відділ правового супроводження діяльності та супроводження судових спорів із загальних питань (4 штатних одиниці), Відділ супроводження судових справ (6 штатних одиниць), Відділ інформаційно-аналітичної роботи (4 штатних одиниці). Загальна штатна чисельність по Головному управлінню ДПС у Рівненській області  зросла і складала 480 (а.с.85-91).
Положення про відділ досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області було затверджене начальником податкового органу 06.01.2021 (а.с.118-123).
Положення про відділ інформаційно-аналітичної роботи управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Рівненській області затверджене начальником податкового органу  21.09.2022 (а.с.111-117).
17.08.2022 ОСОБА_1 вручено попередження про наступне звільнення з посади начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" з огляду на зміну структури і штатного розпису відповідно до наказу №114 від 12.07.2022. В графі "пропонуємо переведення на такі вакантні посади" зазначена лише одна посада, а саме, начальника Здолбунівської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Рівненській області. Від даної пропозиції позивач відмовився (а.с.75).
Жодних інших пропозицій вакантних посад відповідач позивачу в період з 17.08.2022 по 19.09.2022 не робив, і докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, відповідачем визнано, що в проміжок часу з 17.08.2022 по 19.09.2022 в Головному управлінні ДПС у Рівненській області налічувалося більше тридцяти вакантних посад (а.с.179-181).
16.09.2022 відповідач видав наказ №144-о про припинення державної служби та звільнення 19 вересня 2022 року ОСОБА_1 з посади начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців згідно пункту 1 частини першої  статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с.76).
З 20.10.2022 по 26.01.2023 ОСОБА_1 перебував на обліку в Рівненській районній філії Рівненського обласного центру зайнятості  та отримував допомогу по безробіттю (а.с.177).
Вважаючи наказ про звільнення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пункт 4 статті 83  вказаного  Закону серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону, однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Частиною третьою цієї статті визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Текстуальний зміст наведеної норми свідчить на користь того, що державний службовець підлягає звільненню за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII лише у тому випадку, якщо у відповідному державному органі чи установі відсутні вакансії інших посад державної служби, рівнозначних або навіть нижчих, або ж, якщо державний службовець відмовився від запропонованих вакансій.
Відповідно до цього, керівник державної служби зобов`язаний запропонувати такому державному службовцю всі вакансії, які існують в установі, в першу чергу ті, які є рівнозначними тій посаді, яку він займав, або навіть і нижчу займаній ним посаді, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей, незалежно від того, в якому структурному підрозділі державний службовець працював.
Доведення відсутності  можливості запропонувати державному службовцю, посада якого скорочується, іншу рівнозначну посаду державної служби, покладається на керівництво відповідної  державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та під категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
За визначенням у пункті 6 частини 1 статті 2 цього ж Закону» рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї під категорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Отже, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей із врахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби.
Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.
Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 року по справі №140/9066/21 визнав застосовною до правовідносин про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, після внесення змін до частини третьої статті 87 цього Закону, правову позицію, неодноразово висловлену  Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, за якою, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.
Як встановлено судом, попередження про наступне вивільнення начальнику відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області   ОСОБА_1 вручено 17.08.2022.
На цей час в Головному управлінні ДПС у Рівненській області налічувалося тридцять три вакантних посади, у різних структурних підрозділах, різних кваліфікацій. Серед таких вакансій наявні, в тому числі і ті посади, що належить до однієї із займаною позивачем під категорії посад державної служби.
ОСОБА_1 була запропонована лише одна з цих вакантних посад - посада начальника Здолбунівської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Рівненській області.
Жодні інші вакантні посади   ОСОБА_1 не пропонувались.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, відповідач в жодний спосіб не обґрунтував та не довів у суді неможливість пропозиції ОСОБА_1 інших вакантних посад державної служби, які вважалися рівнозначними його посаді. Аналогічним чином, відповідачем не доведена і відсутність можливості запропонувати ОСОБА_1 нижчу посаду державної служби відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей.
Відповідач не подав до суду ні доказів пропонування позивачу всіх наявних вакансій, ні доказів неможливості здійснення таких пропозиції,  ні доказів неможливості надати позивачу іншу роботу, відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей.  
Апеляційний суд резюмує, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.
З огляду на це, обставини дотримання переважного права на залишення на роботі, та інші обставини скорочення посади позивача, перейменування одного структурного підрозділу  в інший, передача частини функцій одного відділу іншому та повне припинення виконання решти функцій  - судом в межах даної справи не оцінюються.
Колегія суддів погоджується, що наказ  Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.09.2022 №144-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " є передчасним та таким, що не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості та розсудливості, а тому й таким, що підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на посаді начальника відділу досудового врегулювання спорів, інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Рівненській області з 20 вересня 2022 року.
Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок, суть якого у правозастосуванні частини першої статті 235 КЗпП України зводиться до того, що у разі визнання звільнення протиправним працівник повинен бути поновлений на попередній роботі, тобто на посаді, з якої протиправно звільнений.
Відповідно до статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України №100  від 08.02.1995.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
Аналогічну позицію було висловлено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 по справі № 635/2084/16-ц.
Згідно з довідкою про заробітну плату позивача (а.с.124), його середньоденна заробітна плата складає 1001,40 грн. Період вимушеного прогулу з 20.09.2022 по 22.03.2023 становить 132 робочих дні. 
Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 132184,80  грн.
Одночасно, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є, відповідно, обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума заробітної плати за час вимушеного прогулу визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.
Апеляційний суд резюмує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають до задоволення.
Разом з тим, приписами пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відтак,стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21029,40 грн. та поновлення на роботі належить до негайного виконання.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволенняадміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року в справі №240/24656/22- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року