ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Левчук О.В.

07 лютого 2024 року	Львів	Справа № 569/13486/23 пров. № А/857/281/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:                    Гранат В.В.
представника апелянта:                                        Кучинець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2023 року   у справі № 569/13486/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
25.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, у якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову серії RVN №017894 від 23.06.2023р. про накладання адміністративного стягнення в розмірі 680 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (фотозйомки) за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.11.2023р. позов задоволено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Просить суд, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23.11.2023р. скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити.
Представник апелянта, Кучинець О.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав письмовий відзив із змісту якого видно, що просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.06.2023р. в 14:54:22год. за адресою вул. Гетьмана Мазепи, 12, м. Рівне, Рівненська область, ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала автомобілем (водієм) Skoda Superb, д.н.з., НОМЕР_1 порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території що створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9. "и" ПДР України.
У зв`язку із виявленим порушенням інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Р.В. 23.06.2023р. прийняв постанову серії RVN №017894, із змісту якої видно, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в розмірі 680 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (фотозйомки) за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353- ХП вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
В п.1.3 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
п. 15.1. ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі 
п.15.9 ПДР України передбачено, що зупинка забороняється:
а)на залізничних переїздах;
б)на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);
в)на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;
г)на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;
ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;
д)у місцях, де відстань між: суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;
є) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;
є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобах, що працюють;
ж)у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;
з)у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;
и)ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Згідно пп.«з» п.2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
п.1.10 ПДР України визначає, що прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
ст.80 КАС України речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
В ст.280 КУпАП орган (посадова особа)  видно, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
ст.283 КУпАП визначає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як видно із змісту оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії RVN №017894 від 23.06.2023р. фотозйомка (відеозапис) проводилась спецзасобом марки SAMSUNG SM –A325F/DS, вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром ВOSCH GLM - 500.
Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи відповідач долучив свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12А/842, яке видане 12.09.2022р. щодо світловіддалеміру лазерного ручного ВOSCH GLM - 500, Німеччина.
До матеріалів справи відповідач також долучив фотознімки, якими підтверджено зупинку транспортного засобу Skoda Superb, д.н.з., НОМЕР_1 , у місці, де відстань між виїздом з прилеглої території та транспортним засобом, що зупинився, менше 10 м. До того ж на фотознімках зазначені географічні координати, відповідно до яких визначено місце розташування транспортного засобу.
Необхідно зазначити, що розміщення вказаного транспортного засобу на відстані менше ніж 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території чітко підтверджується матеріалами фотофіксації.
Зокрема, на фотознімку який зроблений інспектором поліції в порядку ст.14-2 КУпАП  22.06.2023р. в 14:53:28 з географічними координатами 50.6222553,26,246698 чітко видно, що транспортний засіб позивача зупинений з мінімальною відстанню до виїзду з прилеглої території, що відповідає заміру, зображеному на фотознімку зробленому 22.06.2023р. в 14:52:58 з географічними координатами 50.622224.26.2467867. Тобто, підтверджено зупинку транспортного засобу позивача у місці, де відстань між виїздом з прилеглої території та транспортним засобом, менше 10м. На фотознімках зазначені географічні координати, відповідно до яких визначено місце розташування транспортного засобу.
В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Отже, висновки суду першої інстанції, що в оспорюваній постанові не зазначено відомості про результати проведених замірів колегія суддів вважає помилковими, оскільки фотозйомка (відеозапис) проводилась спецзасобом марки SAMSUNG SM –A325F/DS, вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром ВOSCH GLM - 500.
Крім того, є помилковими висновки суду, що ОСОБА_1 припаркував транспортний засіб в зоні дії знаку 5.42.1 Оскільки даний знак застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, а не позначає зону парковки. Зокрема, для визначення зони, де дозволена стоянка за умови, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним, діє інший знак, а саме знак 5.43. Знак 5.44 позначає кінець зони, де дозволено стоянку.
При цьому, надані позивачем  відео та фото дійсно демонструють неподалік місця, де був зупинений транспортний засіб, існування місць для стоянки транспортних засобів та відповідного знаку, який позначає такі місця. Проте, даний факт не дозволяє стверджувати, що такий знак розповсюджує свою дію на всю вулицю Г.Мазепи в м. Рівне.
Тому, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП  є безпідставними та повністю спростовані наданими  відповідачем доказами.
Зазначені докази, в свою чергу, відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки інспектор Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).
Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В  ст.242 КАС України  визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради – задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2023 року   у справі № 569/13486/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
В позові ОСОБА_1 до   Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 09.02.2024р.